Справа № 347/6/26
Провадження № 1-кп/347/207/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2026 р. м.Косів
Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Косів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42025182490000073 від 23.01.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, депутатом не являється, проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат, згідно ст.89 КК України раніше не судимого,
- обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.
Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.
ОСОБА_5 , відносно якого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області розглядається кримінальне провадження (справа №344/9891/24) за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, відповідних висновків для себе не зробив та вчинив новий умисний злочин, за наступних обставин.
Так, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_5 12.07.2023 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації до лав Збройних Сил України у військову частину НОМЕР_2 . Солдат ОСОБА_5 10.09.2023 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, без поважних причин, вчасно не прибув до розташування військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) після відпустки та незаконно, без поважних причин, перебував поза її розташуванням до 21.05.2024, проводячи час на власний розсуд за місцями свого проживання у АДРЕСА_3 .
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.11.2024 №331, тимчасово прибулих військовослужбовців, які відповідно до бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 11 травня 2024 року № 7038 та розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 08 травня 2024 року проходження військової служби та яким призупинено військову службу, з 30 листопада 2024 року на підставі Закону України «Про внесення змін до глави XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», щодо умов продовження військової служби під час дії воєнного стану окремим категоріям військовослужбовців» від 21 листопада 2024 року №4087-1Х, продовжити військову службу (дію контракту). З 30 листопада 2024 року зарахувати до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поновити виплату грошового, здійснення продовольчого, речового та інших видів забезпечення, а також дію пільг та соціальних гарантій встановлених законодавством України для військовослужбовців Збройних Сил України: солдата ОСОБА_5 , солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_3 , вважати таким, що з 30 листопада 2024 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2470 гривень на місяць.
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Згідно Указу Президента України №64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, воєнний стан в Україні запроваджено із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб та в подальшому продовжено по теперішній час. Таке рішення було ухвалено у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану".
Згідно ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Про введення в дію воєнного стану солдату ОСОБА_5 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України №65/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації, доведено до населення країни та останній був призваний на військову службу саме по мобілізації.
Однак, 19.12.2024 солдат ОСОБА_5 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 ) та перебував до 30.12.2025 за місцем тимчасового проживання по АДРЕСА_3 , проводячи час на власний розсуд.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в самовільному залишенні військової частини без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненому визнав повністю і підтвердив всі обставини, що викладені в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження. У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати.
Також заявив, що фактичні обставини справи не оспорює, його позиція є добровільною та не заперечує щодо розгляду справи, згідно положень ч.3 ст. 349 КПК України.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, роз`яснено учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.
Враховуючи вищенаведене та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_5 в самовільному залишенні військової частини без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану доведена повністю, а його дії кваліфіковано правильно за ч.5 ст.407 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно зі ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, вказаних в ст.67 КК України судом не встановлено.
Суд при призначенні ОСОБА_5 покарання також враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину та особу винного, який в силу вимог ст.89 КК України раніше не судимий, на обліках в психоневрологічному та наркологічному кабінетах, згідно довідок КНП «Косівська ЦРЛ» від 18.11.2025р. не знаходиться.
В силу вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
А тому, покарання ОСОБА_5 слід призначити у виді позбавлення волі у межах санкції ч.5 ст. 407 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.
Ухвалою Косівського районного суду від 30.12.2025р. щодо ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Процесуальні витрати в справі та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.
На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 100, 124, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`ять років) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 30.12.2025року, тобто з часу застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України. 
Копію вироку сторонам вручити негайно.

Суддя          ОСОБА_1