ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
27.01.2026	Справа № 910/10914/25	

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., розглянувши матеріали справи 
за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» 
до приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс»
про стягнення 130000,00 грн, 

Представники: 
не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду звернулося з позовом приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» до приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про стягнення 130000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що страхувальнику позивача було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась через порушення правил дорожнього руху водієм, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем. 
Суд своєю ухвалою від 03.09.2025 відкрив провадження у справі № 910/10914/25, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач позовні вимоги відхилив, зазначивши, що позивач пропустив річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування з моменту ДТП.
Додана позивачем до позову копія заяви про виплату страхового відшкодування від 20.09.2022 є неналежним доказом, оскільки в цій заяві є посилання на статтю 108 Закону України «Про страхування» від 18.11.2021 № 1909-IX, який введений в дію з 01.01.2024. 
Крім того на момент ДТП (01.09.2022) і на 20.09.2022 діяв Закон України «Про страхування» від 07.03.1996 в редакції від 03.08.2022, який містив всього 46 статей. 
За твердженням відповідача, заяви, що надійшли від приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» за період з вересня 2022 року і пізніше, мають типовий вигляд і однакове нормативне посилання на ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. 
Відповідач зауважив, що від представника позивача ОСОБА_1 надходили заяви від 16.09.2022 вих. №03086/9222 та від 27.09.2022 вих. №03229/9222, які були надруковані на бланку позивача того періоду із зазначенням адреси позивача - АДРЕСА_1 .
Водночас у наданій позивачем заяві про страхове відшкодування від 20.09.2022 №03131/9222 зазначена інша адреса позивача - АДРЕСА_1 , та підпис відмінний від згаданих вище заяв цього ж представника Брюхно О.В. за період вересень 2022 року. При цьому проспект Перемоги у м. Києві було перейменовано у проспект Берестейський рішенням Київської міської ради від 09.02.2023 №5955/5996. Тому заява позивача від 20.09.2022 не могла містити адресу, яка була визначена лише в майбутньому.
З огляду на викладене позивач діє недобросовісно, зазначивши недостовірну інформацію щодо скерування до відповідача заяви саме 20.09.2022. 

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

01 серпня 2022 року приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) уклали договір добровільного страхування наземного транспортну (далі - Договір-1), відповідно до умов якого страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією транспортного засобу, а саме: автомобіля PORSCHE TAYCAN TURBO S, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
01 вересня 2022 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу та транспортного засобу Renault Master, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . 
Згідно з постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.09.2022 вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_3 .
Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Renault Master, державний реєстраційний номер № НОМЕР_2 , застрахована приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» за полісом № ЕР208444891 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Договір-2) (ліміт відповідальності за шкоду майну становить 130000,00 грн, франшиза - 0 грн).
Відповідно до рахунку від 08.09.2022, виставленого товариством з обмеженою відповідальністю «Лемберт Авто», вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля склала 198959,66 грн з ПДВ. 
Зазначена вище подія була визнана страховим випадком, про що складено страховий акт від 15.09.2022 на суму 198959,66 грн.
Позивач перерахував товариству з обмеженою відповідальністю «Лемберт Авто» 198959,66 грн (платіжна інструкція від 19.09.2022).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані окремими законодавчим актом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. 
Крім Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ці відносини регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Водночас, визначено, що якщо норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Отже, в цьому випадку питання конкуренції рівнозначних за юридичною силою законодавчих актів врегульовано за законодавчому рівні, визначивши Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спеціальним. Виходячи з принципу верховенства спеціальних норм над загальними нормами, при конкуренції норм до правовідносин у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів підлягають застосуванню правові механізми, визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Обсяг прав, які набуває страховик, що виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, передбачено ст. 993 ЦК України, якою встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. 
Статтею 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції до 01.01.2025) передбачені випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяву про виплату страхового відшкодування.
Тобто право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.
Оскільки перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (статті 512, 514 ЦК України), закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою і підлягає застосуванню у тому числі щодо особи, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного збитку на підставі договору добровільного майнового страхування.
Така позиція узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові № 910/7449/17 від 05.06.2018.
Суд критично оцінює доводи позивача, що він звертався до відповідача з заявою від 20.09.2022 № 03131/9222 про виплату страхового відшкодування. 
У цій заяві є посилання на статтю 108 Закону України «Про страхування» від 18.11.2021 № 1909-IX, який введений в дію з 01.01.2024. 
Водночас у наданій позивачем заяві про страхове відшкодування від 20.09.2022 №03131/9222 зазначена інша адреса позивача - м. Київ, проспект Берестейський, 65, тоді як проспект Перемоги у м. Києві було перейменовано у проспект Берестейський рішенням Київської міської ради від 09.02.2023 №5955/5996.
З огляду на викладене позивач не надав доказів звернення протягом року (до 01.09.2023) до відповідача з відповідною заявою.
А тому позов задоволенню не підлягає. 
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд покладає судові витрати на позивача. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ: 

Відмовити приватному акціонерному товариству «Страхова група «ТАС» у позові до приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс».
Покласти судові витрати на приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС».

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду. 

Суддя С. А. Ковтун