ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

30 січня 2026 року	Справа №160/16204/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: 03 червня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:
-визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022, за період з 01.01.2023 до 05.02.2025;
-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у розмірі 30 000 грн. щомісячно з 01.01.2023 до 05.02.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що він проходив військову службу з 26.04.2021 до 05.02.2025 у пункті постійної дислокації частини (ПДД), сумлінно виконував покладені на нього службові обов`язки, що сприяло забезпеченню бойової готовності підрозділу, його логістики, охорони та внутрішньої організації. Позивач вказує, що має право на отримання додаткової грошової винагороди у спірний період на підставі пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у редакції, чинній до внесення змін в 2023 році. Так, з 01 січня 2023 року до постанови №168 були внесені зміни, за якими додаткова винагорода нараховується та виплачується лише тим військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях. Позивач вважає такі зміни дискримінаційними, незаконними та такими, що порушують його право на соціальний захист, передбачене Конституцією Укрїани та законами України. Зазначає, що в період з 24.02.2022 до 05.02.2025 він виконував завдання, пов`язані із забезпеченням обороноздатності під час воєнного стану, а військова частина НОМЕР_1 відповідно до бойовового розпорядження була офіційно залучена до таких заходів. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
24 липня 2025 року від відповідача Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що доводи позивача про наявність підстав для отримання додаткової грошової винагороди не підтверджені жодними належними доказами, а наведені у позовній заяві твердження, згідно з якими позивач в період з 24.02.2022 до 05.02.2025 виконував завдання, пов`язані із забезпеченням обороноздатності під час воєнного стану, не відповідають визначеним Постановою №168 та Порядком №260 істотним умовам, дотримання яких є необхідним для виплати додаткової винагороди. Відповідач звертає увагу, що позивач не залучався до виконання бойових (спеціальних) завдань у місяцях, за які він не отримував додаткової винагороди в розмірі до 30 000 гривень, у зв`язку з чим він не набув права на її виплату. При цьому, в межах спірного періоду Військова частина НОМЕР_1 нараховувала та виплачувала Позивачу додаткову винагороду на період воєнного стану в розмірі до 30 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання ним бойових (спеціальних) завдань, що відображено у картках особового рахунку військовослужбовця за 2023-2025 роки. Так, зі змісту вищевказаних карток особового рахунку вбачається, що Позивачу було нараховано та виплачено додаткову винагороду на період воєнного стану, пропорційно часу виконання ним бойових (спеціальних) завдань (без врахування податків та зборів), а саме: у січні 2023 року - в розмірі 30 000,00 гривень; у лютому 2023 року - в розмірі 30 000,00 гривень; у червні 2023 року - в розмірі 9677,42 гривень; у липні 2023 року - в розмірі 30 000,00 гривень; у серпні 2023 року - в розмірі 15 483,87 гривень; у вересні 2023 року - в розмірі 30 000,00 гривень; у жовтні 2023 року - в розмірі 28 000,00 гривень; у січні 2024 року - в розмірі 26 129,03 гривень; у лютому 2024 року - в розмірі 15 483,87 гривень; у березні 2024 року - в розмірі 30 000,00 гривень; у лютому 2025 року (за січень 2025 року) - в розмірі 7741,94 гривень; у березні 2025 року (за лютий 2025 року) - в розмірі 3214,29 гривень. Зважаючи на це, у Військової частини НОМЕР_1 були відсутні правові підстави для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди за спірний період. З цих підстав просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 26.04.2021 до 05.02.2025 року.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05 лютого 2025 року №35 позивача було виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Виплачено щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 486%. виплатити надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період з "01" лютого 2025 року по "05" лютого 2025 року.
Щорічна основна відпустка за 2022 рік не надавалася. Використано 15 (п`ятнадцять) діб щорічної основної відпустки за 2023 рік. Використано 15 (п`ятнадцять) діб щорічної основної відпустки за 2024 рік. Щорічна основна відпустка за 2025 рік не надавалася. Відпустка за сімейними обставинами за 2025 рік не надавалася.
Грошову допомогу на оздоровлення за 2025 рік згідно з наказом Міністра Оборони України від 07.06.2018 позивач не отримував.
Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік відповідно до наказу Міністра Оборони України від 07.06.2018 №260 не отримував.
Відповідно до бланку особового рахунку військовослужбовця, ОСОБА_1 нараховувалася та виплачувалася додаткова винагорода у наступні періоди: у січні 2023 року - в розмірі 30 000,00 гривень; у лютому 2023 року - в розмірі 30 000,00 гривень; у червні 2023 року - в розмірі 9677,42 гривень; у липні 2023 року - в розмірі 30 000,00 гривень; у серпні 2023 року - в розмірі 15 483,87 гривень; у вересні 2023 року - в розмірі 30 000,00 гривень; у жовтні 2023 року - в розмірі 28 000,00 гривень; у січні 2024 року - в розмірі 26 129,03 гривень; у лютому 2024 року - в розмірі 15 483,87 гривень; у березні 2024 року - в розмірі 30 000,00 гривень; у лютому 2025 року (за січень 2025 року) - в розмірі 7741,94 гривень; у березні 2025 року (за лютий 2025 року) - в розмірі 3214,29 гривень.
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача в частині невиплати в повному розмірі додаткової винагороди у період з 01.01.2023 до 05.02.2025, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає таке.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України від 25.03.1992 року №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 року №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає мовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина четверта статті 9 цього Закону).
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята постанова №168, пунктом 1 якої було установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року (в редакції з 21.01.2023 року) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Наказом Міністра оборони України від 25.01.2023 року №44 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 року №177/39233), який набув чинності з 01.02.2023 року, внесені зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за №745/32197 (далі - Порядок №260) - доповнено розділом XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану».
Відповідно до п. 2 розділу XXXIV Порядку №260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:
«...30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):
у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);
з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;
із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.
Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30 000 гривень...».
Як Постановою №168, так і Порядком №260 передбачено, що додаткова винагорода виплачується військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на виконання ним завдань, пов`язаних із забезпеченням обороноздатності під час воєнного стану, що не відповідає тим умовам, які визначені Порядком №260 та Постановою №168 для нарахування та виплати додаткової винагороди.
Суд наголошує, що первинним та визначальним для отримання винагороди є саме відповідність особи таким обставинам: особа є військовослужбовцем, який виконує бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань).
В свою чергу, підтвердження цієї обставини здійснюється у визначений законодавством спосіб згідно з п.4 розділу XXXIV Порядку №260, а саме: підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
1) бойовий наказ (бойове розпорядження);
2) журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
3) рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Вказані документи, згідно з їх функціонального призначення, повинні мати індивідуальний характер щодо юридичної ситуації конкретної особи, тобто стосуватися не обставин діяльності військової частини (установи, організації) (наприклад, їх функціонування як таких, визначення їх завдань), а саме конкретної особи (містити відомості про її залучення/участь у бойових (спеціальних) завданнях.
Суд зазначає, що в цій справі встановленню підлягає участь саме позивача у відповідних завданнях.
Матеріалами справи, зокрема, карткою особового рахунку війсськовослужбовця, підтверджено, що позивачу нараховувалася та виплачувалася додаткова винагорода у наступні розміри та періоди: у січні 2023 року - в розмірі 30 000,00 гривень; у лютому 2023 року - в розмірі 30 000,00 гривень; у червні 2023 року - в розмірі 9677,42 гривень; у липні 2023 року - в розмірі 30 000,00 гривень; у серпні 2023 року - в розмірі 15 483,87 гривень; у вересні 2023 року - в розмірі 30 000,00 гривень; у жовтні 2023 року - в розмірі 28 000,00 гривень; у січні 2024 року - в розмірі 26 129,03 гривень; у лютому 2024 року - в розмірі 15 483,87 гривень; у березні 2024 року - в розмірі 30 000,00 гривень; у лютому 2025 року (за січень 2025 року) - в розмірі 7741,94 гривень; у березні 2025 року (за лютий 2025 року) - в розмірі 3214,29 гривень.
Відтак, доводи позивача про те, що йому не нараховувалася та не виплачувалася допомога в спірний період не відповідає дійсності.
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження залучення позивача до виконання бойових (спеціальних) завдань у місяцях, за які він не отримував додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень, у зв`язку із чим він не набув права на її виплату.
Натомість, виключно виконання завдань, пов`язаних із забезпеченням обороноздатності під час воєнного стану, про що зазначено позивачем у позові, є недостатньою підставою для виплати додаткової винагороди.
В порядку ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, судом враховується правозастосування, здійснене Касаційним адміністративним судом у постанові від 18.10.2023 року у справі №420/16628/22, оскільки в цій справі Верховний Суд відхилив формалістичний підхід до права на отримання додаткової винагороди на підставі Постанови №168 та наголосив на первинності саме виконуваного особою функціоналу для цілей визначення права на додаткову винагороду, передбачену Постановою №168.
Однак, суд зазначає, що матеріалами справи не містять доказів того, що позивач був залучений до виконання бойових (спеціальних) завдань у місяцях, за які він не отримував додаткової винагороди.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні дміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон