Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 538/1488/24
Номер провадження 2-а/538/1/26

15 січня 2026 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді - Бондарь В.А.,
за участю секретаря судового засідання - Горілей Л.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лохвиці Полтавської області справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Нечіпайла Руслана Сергійовича до сержанта поліції Касянчук Вікторії Сергіївни, Головного управління Національної поліції в Сумській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

в с т а н о в и в:

До Лохвицького районного суду Полтавської області надійшов позов представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Нечіпайла Руслана Сергійовича до сержанта поліції Касянчук Вікторії Сергіївни, Головного управління Національної поліції в Сумській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2676877 від 25.07.2024 року поліцейським ВП №1 Роменського ВП ГУНП в Сумській області сержантом поліції Касянчук В.С. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.
Зазначив, що постанову про накладення адміністративного стягнення вважає незаконною та такою, що не відображає дійсних обставин справи.
Вказав на те, що працівниками патрульної поліції при винесенні постанови не взято до уваги той факт, що ОСОБА_1 при перевірці документів надав для огляду копію чинного дозволу на участь у дорожньому русі т.з., вагові або габаритні параметри яких, перевищують нормативні, строк дії дозволу з 20.07.2024 року по 14.08.2024 року, чинність дозволу працівники патрульної поліції можуть перевірити, зчитавши QR-код, однак вищевказані дії не вчинили. 
Зауважив, що працівник поліції при винесенні постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували факт правопорушення та вину водія у його скоєнні. У пункті 7 "до Постанови додається" не міститься взагалі запису (пустограф), у пункті "стаття, частина статті КУпАП" зазначено ст. 1 ч. 1, даний запис не надає можливості встановити за якою статтею передбачена відповідальність за скоєне правопорушення ОСОБА_1 .
Також зазначив, що поліцейською патрульної поліції Касянчук В.С. до постанови не додано відеозапису з нагрудної камери.
Вказав, що матеріали адміністративного провадження не містять жодних доказів, на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності. З цих підстав вважав постанову від 25.07.2024 року незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Сумській області Бащука О.Р. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вважає позовні вимоги необгрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності було те, що він керував транспортним засобом буксируючи причіп та перевозив великогабаритний вантаж ширина якого перевищувала 2,6 м без відповідного дозволу та супроводження машини супроводу. 
Зазначає, що позивачем до суду не надано жодного доказу, який би спростував факт скоєння ним правопорушення, ненадання інспектором патрульної поліції можливості реалізації його прав, а рівно і того, що фактичні параметри транспортного засобу були меншими, ніж зазначені у дозволі, а супроводження автомобілями прикриття не було обов`язковим. 
Представник відповідача вважає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що постанова є протиправною чи винесена з порушенням чинного законодавства, що його права при винесенні постанови були істотно обмежені тією мірою, яка б не дала йому можливості їх реалізувати, стягнення призначене у відповідності до санкції статті.
Вказує на те, що наявні матеріали однозначно підтверджують факт наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, а отже потанова серії ЕНА № 1582457 є законною та обгрунтованою.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача адвокат Нечіпайло Р.С. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. Вказав, що позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату та час судового розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи чи відзиву на позов не надала.
Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Сумській області Грищенко В.Л. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у позові відмовити.
Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Згідно зі ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно з ч. 1 ст. 122 КАСУ, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною другою ст. 286 КАСУ передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Судом встановлено, що 25 липня 2024 року поліцейським відділу поліції № 1 Роменського ВП ГУНП в Сумській області сержантом поліції Касянчук Вікторією Сергіївною винесено постанову серії ЕНА № 2676877 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало порушення ним п. 22.5 Правил дорожнього руху, а саме, що він, 25.07.2024 року о 11 год 03 хв (дорога Н-07), керуючи транспортним засобом МАН, державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому буксируючи причіп з державним номерним знаком НОМЕР_2 , без відповідного дозволу національної поліції на перевезення великогабаритних вантажів, ширина яких перевищує 2,6 м, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.
Позивач не погодився із вказаною постановою, вважає її необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки під час керування транспортним засобом він не порушував ПДР.
Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність винесеної ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно з ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 132-1 КУпАП встановлено, що Порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Примітка. Дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001р. № 30, згідно п. 2 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.
Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Пунктом 2 Правил встановлено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306.
Згідно абз. 1 п. 4 Правил рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Відповідно до абз. 2 п. 4 Правил дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.
Згідно п. 7 Правил дозвіл видається на одноразовий проїзд великогабаритного та великовагового транспортного засобу. У разі здійснення постійних проїздів по одному маршруту тим самим транспортним засобом дозвіл може видаватися на кілька проїздів, але не більше ніж на три місяці.
Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, визначені в ст. 251 КУпАП.
Представником відповідача доказів проведення габаритно-вагового контролю у спеціально відведеному місці, в тому числі, певному пересувному пункті, проведення перевірки відповідності габаритів вантажу певним нормам, дотримання визначених у дозволі умов і режиму руху транспортних засобів суду з використанням сертифікованого обладнання не надано.
Довідка з результатами габаритно-вагового вимірювання суду не надана.
Разом з тим, позивач надав суду копію дозволу № 2024-13850001-11306 НГ, виданого 19.07.2024 року, який діє з 20.07.2024 року до 18.08.2024 року, на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
Таким чином, суд приходить до висновку, що під час руху позивач мав дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, викладені в дозволі умови були виконані, факт перевищення габаритів вантажу нормативно встановлених розмірів належними та допустимими доказами відповідачем не доведений, отже, в суду немає підстав вважати, що позивач порушив закон.
Крім того, у примітці до ст. 132-1 КУпАП зазначено, що дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
Відповідно до зазначеної норми, можливі дії позивача, які були викладені у постанові ЕНА № 2676877 від 25.07.2024 року, а саме, щодо перевищення габаритних параметрів перевезеного вантажу, не можуть кваліфікуватись за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши повно, всебічно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність та взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини у справі, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.
Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Враховуючи обсяг вищезазначеної наданої адвокатом Нечіпайлом Р.С. професійної правничої допомоги, обсяг підготовленої ним позовної заяви, тривалість затраченого на це часу, а також затраченого часу на участь адвоката у судовому засіданні, критерії реальності адвокатських витрат та розумності, складність справи, характер правовідносин і важливе значення цієї справи для позивача, та беручи до уваги, що позов задоволено повністю, суд дійшов висновку, що належить стягнути на користь останнього за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень витрати на правничу допомогу адвоката у заявленому позивачем розмірі.
Підстав для зменшення розміру зазначених витрат, суд, з огляду на вищезазначене, не вбачає.
З матеріалів справи вбачається і те, що позивачем були понесені витрати по оплаті судового збору у розмірі 605 грн 60 коп.
Оскільки вимоги позивача до суб`єкта владних повноважень задоволені повністю, тому витрати по оплаті судового збору у вищезазначеному розмірі підлягають стягненню з останнього за рахунок його бюджетних асигнувань.
Таким чином, належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача судові витрати у загальному розмірі 3605 гривень 60 копійок.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 8, 9, 72-77, 90, 241-242, 244-246, 250-251, 255, 286, 295 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Позов представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Нечіпайла Руслана Сергійовича до сержанта поліції Касянчук Вікторії Сергіївни, Головного управління Національної поліції в Сумській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2676877 від 25.07.2024 року, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - скасувати, а провадження по справі закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ідентифікаціний код юридичної особи 40108646) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаціний номер НОМЕР_3 , понесений судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок та понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 гривень.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Лохвицького
районного суду       В.А. Бондарь