ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 672/1031/25
Провадження № 22-ц/820/238/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2025 року (суддя Пономаренко Л.Е.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,
в с т а н о в и в:
У вересні 2025 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 06.03.2001 року між сторонами було укладено шлюб, від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На даний час відповідач проживає окремо, малолітня донька проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. ОСОБА_1 кошти на утримання доньки надавати позивачці відмовляється. Відповідач є фізично здоровим та працездатним, його матеріальне становище дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки в достатньому розмірі.
Із врахуванням викладеного, просила суд стягнути з ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 аліменти в розмірі 5000 грн.
Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 вересня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.
Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми стягнення аліментів за 1 місяць.
Задовольняючи позов про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд виходив з того, що обов`язки батьків утримувати дітей є однаковими. Присуджуючи розмір аліментів у 5000 грн., суд виходив з потреб, віку дитини, відсутності у відповідача інших зобов`язань по сплаті аліментів. Сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дитини. Доказів на спростування, того, що визначений розмір аліментів для відповідача є непосильним, матеріали справи не містять та відповідачем не надано.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення змінити, стягнути з нього на утримання малолітнього сина аліменти в розмірі 1300 грн. 
В обґрунтування скарги зазначив, що суд першої інстанції визначаючи розмір аліментів в розмірі 5000 грн. щомісячно, виходив лише з потреб та віку дитини, а також з відсутності у відповідача інших зобов`язань по сплаті аліментів. Однак такий розмір аліментів судом визначено без всякого обґрунтування заявленого позивачем розміру аліментів та за цілковитої відсутності доказів на підтвердження заявленої вимоги. Крім того, на думку апелянта, судом не було враховано те, що обов`язок по утриманню дитини покладається законом на обох батьків.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не погоджується із доводами апеляційної скарги, вважає їх такими що не заслуговують на увагу, оскільки розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
В силу вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що з березня 2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 06.03.2021 року (а.с.4).
У шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_4 проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. 
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частиною першою статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно частини 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з положеннями ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У силу положень статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України).
При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. 
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76,77 ЦПК України).
Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
Позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. на дитину. 
Суд першої інстанції встановивши обставини справи, а саме те, що відповідач ОСОБА_1 1987 року народження є здоровою особою, офіційно не працевлаштований, відсутності у відповідача інших зобов`язань по сплаті аліментів, дійшов правильного висновку про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 в розмірі 5000 грн.
За частиною 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Доказів на спростування того, що визначений розмір аліментів є для відповідача непосильним матеріали справи не містять, апелянтом теж не надано таких доказів апеляційному суду. 
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо ненадання судом першої інстанції належної правової оцінки наданим позивачем доказам, оскільки, відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Така оцінка доказам у справі надана судом першої інстанції.
Таким чином, суд першої інстанції, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вірно визначив розмір аліментів на утримання малолітньої дитини.
Суд першої інстанції ухвалив рішення в частині стягнення аліментів на утримання малолітнього сина з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повне судове рішення складено 20 січня 2026 року 

Судді:            Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк