Справа № 420/13281/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 січня 2026 року м. Одеса
 	 	
Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хлімоненкової М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ), військової частини НОМЕР_3 , про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок грошового забезпечення,

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ), військової частини НОМЕР_3 , з вимогами:
1. Визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_2 ), які полягають у обчислені, нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення у період з 29.01.2020 по 04.01.2021 включно, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням та інших складових щомісячних основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премій, допомоги для оздоровлення, тощо), без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2020 Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» та на 01.01.2021 Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» відповідно. 
2. Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін (військову частину НОМЕР_2 ) (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 04.01.2021 включно, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням та інших складових щомісячних основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премій, допомоги для оздоровлення, тощо), виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 та Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб», та провести виплату з урахуванням раніше сплачених коштів. 
3. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_3 , які полягають у обчислені, нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення у період з 25.02.2022 по 19.05.2023 включно, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням та інших складових щомісячних основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премій, допомоги для оздоровлення, тощо), без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 та Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 відповідно. 
4. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 25.02.2022 по 19.05.2023 включно, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням та інших складових щомісячних основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премій, допомоги для оздоровлення, тощо), виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 та Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб», та провести виплату з урахуванням раніше сплачених коштів. 
5. Визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_2 ), що полягають у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2018, 2019, 2020 роки у заниженому розмірі, без врахування індексації. 
6. Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін (військову частину НОМЕР_2 ) (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) здійснити нарахування та виплату грошової допомоги для оздоровлення ОСОБА_1 за 2018, 2019, 2020 роки, обчисливши її розмір з урахуванням індексації та провести виплату з урахуванням раніше сплачених коштів. 
7. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_3 , що полягають у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік у заниженому розмірі, без врахування індексації. 
8. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) здійснити нарахування та виплату грошової допомоги для оздоровлення ОСОБА_1 за 2022 рік, обчисливши її розмір з урахуванням індексації та провести виплату з урахуванням раніше сплачених коштів.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що з 04.01.2018 по 04.01.2021 проходив військову службу у НОМЕР_1 прикордонному загоні ДПСУ (військова частина НОМЕР_2 ) на різних посадах сержантського складу та був звільнений у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Також, 25.02.2022 позивач був призваний на військову службу по мобілізації на період дії воєнного стану ІНФОРМАЦІЯ_1 до Військової частини НОМЕР_3 , де проходить службу на різних посадах з 25.02.2022 по теперішній час.
Позивачеві стало відомо, що, фактично, у період з 29.01.2020 по 04.01.2021, та з 25.02.2022 по 19.05.2023 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями та інші (похідні) види його грошового забезпечення визначались шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року (1762,00 грн), що суперечить нормам законодавства та усталеній судовій практиці. Крім того, грошова допомога для оздоровлення за 2018, 2019, 2020, 2022 роки була нарахована і виплачена ОСОБА_1 у заниженому розмірі, без врахування індексації, що також не узгоджується з приписами чинного законодавства. За результатами розгляду заяв позивача, відповідачі відмовились у добровільному порядку у здійсненні відповідних перерахунків.
Позивач зазначає, що починаючи з 29 січня 2020 року (з дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/6453/18), пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України № 103 втратив чинність та була відновлена дія пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704 у первісній редакції, тобто в редакції, що передбачає визначення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. 
Крім того, посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 02.08.2022 у справі №440/6017/21 та інших позивач вказує, що з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови №704 в частині визначення розрахункової величини для визначення посадових окладів, окладів за військовим званням розрахованих згідно з Постановою №704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно з якими прожитковий мінімум, як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова величина для визначення посадови окладів, заробітної плати, грошового забезпечення.
Оскільки, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня 2018 року є меншим ніж прожиткові мінімуми для працездатних осіб, встановлені законом на 01.01.2020 року, 01.01.021 року, 01.01.2022 року, 01.01.2023, тому протягом спірних періодів, відповідач мав визначати розміри посадового окладу та окладу за військовими званнями позивача шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Зважаючи на вищевикладене, обчислення та виплата позивачу грошового забезпечення з 29.01.2020 по 04.01.2021 (Відповідач 1) та з 25.02.2022 по 19.05.2023 включно (Відповідач 2), та інших складових щомісячних основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018 року, є неправомірним.
Крім того позивач вказує, що у період з 04.01.2018 по 04.01.2021 року, та з 25.02.2022 по 31.02.2022 року йому нараховувалась індексація грошового забезпечення, яка має систематичний (щомісячний) характер та відповідно до вимог чинного законодавства входить до складу грошового забезпечення, з якого має бути обрахована грошова допомога для оздоровлення у 2018, 2019, 2020, 2022 роках. Однак, в порушення законодавчих приписів, відповідачами при нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги для оздоровлення за 2018, 2019, 2020, 2022 роки не включалась індексація, що призвело до виплати таких у заниженому розмірі.
Ухвалою суду від 12.05.2025 суд прийняв позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрив спрощене позовне провадження.
Відповідач – військова частина НОМЕР_6 надав відзив на позовну заяву, у якому вказуючи про хибність та необґрунтованість доводів і вимог позивача, просить відмовити у задоволенні позову. 
У своїх доводах відповідач звертає увагу, що виходячи з доводів позивача, саме у зв`язку із прийняттям Шостим апеляційним адміністративним судом постанови від 29.01.2020 по справі №826/6453/18, яким пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» був скасований, виникли передумови для виникнення спірної ситуації.
Однак, на думку відповідача, вказані обставини свідчать про виникнення правової колізії, яка полягає в тому, що пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 скасований в повному обсязі за рішенням суду, в тому числі і пункт 3 Змін, яким були внесені зміни в пункт 4 Постанови №704. У той же час, Кабінетом Міністрів України не було внесено зміни в пункт 4 Постанови №704, та фактичне правозастування вказаного пункту відбувалось в редакції, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. Саме у такій редакції текст документу було офіційно опубліковано. 
Відповідач звертає увагу, що за правовою позицією Верховного Суду України, яка, міститься в постанові Верховного Суду України від 02.12.2008 у справі №21-1169во08, норми права, що зазнавали змін, мають застосовуватися виключно в межах дії кожної з їх редакцій. Наведений принцип є універсальним та повинен застосовуватися, як до актів законодавства, так і індивідуальних актів (рішень) суб`єктів владних повноважень. На думку відповідача, наявна у даній справі правова колізія має фундаментальне значення для належного функціонування бюджетної системи та була знята за наслідками прийняття Кабінетом Міністрів України постанови № 481 від 12.05.2023 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до Постанов Кабінету Міністрів України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103, та внесення зміни до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704», яка набрала чинності 20.05.2023, якою пункт 4 викладено у редакції, яка передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. Тобто, починаючи з 20.05.2023 і по теперішній час для розрахунку грошового забезпечення військовослужбовців використовується стала величина у розмірі 1762 гривні, що як раз дорівнює розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2018. Відповідні показники були закладені під час планування бюджету.
Наголошує, що Військова частина НОМЕР_3 є військовим формуванням, на яке відповідно до Конституції України покладаються обов`язки оборони України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості. Враховуючи зазначене, Відповідач, як установа, що фінансується з державного бюджету та отримує фінансування для виплати грошового забезпечення військовослужбовців виходячи з розміру 1762 гривні, не може нести відповідальність за правову колізію, яка стала передумовою виникнення спірних правовідносин, та була належним чином вирішена лише 20.05.2023.
Спираючись на частину 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та частину 5 статті 242 КАС України, відповідач просить суд при вирішенні питання щодо застосування вищезазначених норм права до спірних правовідносин врахувати наявний висновок Верховного Суду, який було зазначено у постанові від 27.05.2021 за наслідком розгляду справи №520/5794/2020, про те, що згідно з Постановою №704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018.
Також, за твердженнями відповідача – військової частини НОМЕР_3 є безпідставними вимоги позивача і в частині наявності підстав для перерахунку виплаченої йому протягом проходження служби у ВЧ НОМЕР_3 грошової допомоги на оздоровлення з урахуванням індексації, адже чинне законодавство не містить алгоритму індексації такого виду грошового забезпечення, як допомога на оздоровлення, оскільки з огляду на специфіку та порядок її виплати неврегульованим є питання, який індекс споживчих цін та який базовий місяць мають бути застосовані (теоретично) під час розрахунку індексації грошової допомоги на оздоровлення. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру. В той же час грошова допомога на оздоровлення відноситься до одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Відповідач – НОМЕР_1 прикордонний загін також надав відзив на позовну заяву, у якому вказуючи про хибність та необґрунтованість доводів і вимог позивача, просить відмовити у задоволенні позову, мотивуючи зокрема тим, що на час виникнення спірних правовідносин пункт 4 Постанови КМУ №704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу використовується такий показник, як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 1 січня 2018, тоді як згідно додатків 1 та 14 розрахунковою величиною визначено процентний показник від розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року. Зауважує, що згідно п.3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774-VIII, яким установлено розрахункову величину для визначення посадових окладів, заробітної плати працівників та інших виплат, і заборонено застосовувати мінімальну заробітну плату після набрання чинності цим Законом.
Ухвалами суду від 01.09.2025 у задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_3 про зупинення провадження у справі до встановлення правонаступника військової частини НОМЕР_3 відмовлено. Клопотання позивача про заміну первинно заявлено відповідача – Військову частину НОМЕР_3 задоволено та замінено указаного відповідача військовою частиною НОМЕР_7 . Розгляд справи розпочато спочатку. Запропоновано відповідачу – Військовій частині НОМЕР_7 - у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали надати до суду відзив на позов разом з усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів, якщо такі докази не надані позивачем, та документами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього документів іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.
Також, витребувано у Міністерства оборони України відомості та документи щодо правонаступника Військової частини НОМЕР_3 .
Відповідачем – військовою частиною НОМЕР_7 надано відзив на позовну заяву, у якому вказуючи про безпідставність заявлених позивачем вимог, просить відмовити у позові. У своєму відзиві, військова частина НОМЕР_7 посилається на аналогічні мотиви та доводи тим, які були вказані військовою частиною НОМЕР_3 у його відзиві на позов.
Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній документі.
Судом встановлено, що позивач – ОСОБА_1 у період з 04.01.2018 по 04.01.2021 проходив військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу у НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України, та з 04.01.2021 був виключений зі списків особового складу загону та знятий з усіх видів забезпечення, що підтверджується копіями витягів з наказів начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ від 04.01.2018 №6-ОС, від 04.01.2021 №1-ОС.
Згідно копій витягів з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 25.02.2022 №19, від 24.02.2023 №55, від 24.07.2023 №206, від 15.07.2024 №197, від 01.08.2024 №214, від 23.08.2024 №236, ОСОБА_1 , у період з 25.02.2022 по 19.05.2023 (спірний період у даній справі) проходив службу у військовій частині НОМЕР_3 .
За наданими позивачем відомостями, станом на час подання до суду цього позову він продовжує проходити службу у ВЧ НОМЕР_3 .
За зверненнями позивача, відповідачі надали довідки про розмір і складові нарахованого та виплаченого грошового забезпечення (щомісячні основні та додаткові, одноразові додаткові види грошового забезпечення), про розмір нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення, особових карток та особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 , за періоди проходження ним служби у НОМЕР_1 прикордонному загоні та у В/Ч НОМЕР_3 .
Так, згідно з дослідженими судом наявними у справі копіями довідки про розмір і складові нарахованого та виплаченого грошового забезпечення (щомісячні основні та додаткові, одноразові додаткові види грошового забезпечення) ОСОБА_1 військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 (від 19.04.2025 року №14/1637), довідки про розмір нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення (від 19.04.2025 року №14/1636), доданих до відповіді військової частини НОМЕР_3 від 19.04.2025 року №14/1635, а також особових карток та архівних відомостей виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення за 2018, 2019, 2020, 2021 роки, у період з 29.01.2020 по 04.01.2021, та з 25.02.2022 по 19.05.2023 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями та інші (похідні) види грошового забезпечення позивача визначались шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року. 
Також, з наявних у справі документів вбачається, що у 2018, 2019, 2020, 2022 ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась грошова допомога для оздоровлення, без врахування у складі місячного грошового забезпечення, з якого така обраховувалась індексації.
08.04.2025 року позивач звернувся із заявою до НОМЕР_1 прикордонного загону з відповідними вимогами здійснити перерахунок його грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 04.01.2021 року включно, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням та інших складових щомісячних основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за особливості проходження служби, премій, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціальнопобутових питань, тощо) виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на 01 січня відповідного календарного року (станом на 01.01.2020 Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2 102,00 грн, станом на 01.01.2021 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2270,00 грн), на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб», та провести виплату з урахуванням раніше сплачених коштів; Здійснити перерахунок грошової допомоги для оздоровлення за 2018, 2019, 2020 роки, обчисливши її розмір з урахуванням індексації та провести виплату з урахуванням раніше сплачених коштів.
Аналогічну заяву 20.04.2025 позивач подав до Військової частини НОМЕР_3 , з вимогами: здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 25.02.2022 по 19.05.2023 року включно, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням та інших складових щомісячних основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за особливості проходження служби, премій, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціальнопобутових питань, тощо) виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на 01 січня відповідного календарного року (станом на 01.01.2022 Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2 481,00 грн, станом на 01.01.2023 Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2684,00 грн), на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб», та провести виплату з урахуванням раніше сплачених коштів; Здійснити перерахунок грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік, обчисливши її розмір з урахуванням індексації та провести виплату з урахуванням раніше сплачених коштів.
За результатами розгляду вказаних заяв, НОМЕР_1 прикордонним загоном ДПСУ та Військовою частиною НОМЕР_3 були надано відповіді (листи від 15.04.2025 та № 09.1.1./К-99/123 та від 28.04.2025 № 2/1743), якими фактично було відмовлено у здійсненні перерахунків.
Вважаючи такі дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до ч.1-3 ст.9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Частиною 4 ст.9 Закону №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
30.08.2017 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704), якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років. Установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Додатком 1 до Постанови №704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 4 Постанови №704 (в первинній редакції на дату прийняття) передбачено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови №704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
21.02.2018 Кабінет Міністрів України ухвалив Постанову №103 пунктом 6 якої внесено зміни, зокрема до постанови Кабінету Міністрів України №704, пункт 4 якої викладено в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».
Отже, пункт 4 постанови № 704 (в редакції Постанови № 103) визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як "розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р.", тоді як згідно приміток до вказаних додатків розрахунковою величиною визначено процентний показник від розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.
Згідно п. 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинність 01 січня 2017 року, встановлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 11 грудня 2019 року, у справі № 240/4946/18, щодо застосування п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VІІІ, після набрання чинності цим Законом положення нормативно-правових актів щодо обчислення виплат у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.
Отже, суд зауважує на неможливості застосування приміток та мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення розміру складових грошового забезпечення позивача у спірному періоді, водночас звертає увагу на те, що прохання позивача перерахувати його грошове забезпечення з 29.01.2020 обґрунтоване тим, що розрахунковою величиною має бути саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року.
Оцінюючи доводи позивача з урахуванням викладеного вище суд вказує, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».
Отже, з 29.01.2020р. відповідні зміни, які були внесені до п.4 Постанови КМ України №704 втратили чинність.
Таким чином, з 29 січня 2020 року не діє норма п.6 постанови КМУ №103, якою були внесені зміни до п.4 постанови КМУ №704 стосовно того, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Враховуючи правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 02.08.2022 по справі №440/6017/21 суд зауважує, що на момент набрання чинності постановою №704 (01.03.2018) пункт 4 цієї постанови було викладено в редакції змін, передбачених пунктом 6 постанови №103, а саме: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
Тобто, станом на 01.03.2018 пункт 4 Постанови №704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.
Водночас, Закон України від 05.10.2000 №2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон №2017-III) визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями статті 1 державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.
У свою чергу, базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (ст.6 Закону №2017-III).
Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.
При цьому, згідно із ч.2 ст.92 Конституції України виключно законами України встановлюються Державний бюджет України і бюджетна система України (п.1) та порядок встановлення державних стандартів (п.3).
Разом з цим, Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.
Пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 №2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.
У свою чергу, Закон України від 14.11.2019 №294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (далі - Закон №294-IX) та в подальшому ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік», ЗУ «Про Державний бюджет на 2022 рік» та ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року на 2020, 2021, 2022, 2023 відповідно, не містять.
Тобто, положення п.4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для обчислення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року до 01.01.2020 - набрання чинності Законом №294-IX не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.
Відповідно до ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 по справі №913/204/18, від 10.03.2020 по справі №160/1088/19, від 09.06.2022 у справі №520/2098/19).
Отже, з огляду на передбачені в ч.3 ст.7 КАС України правила, а також враховуючи те, що з 01.01.2020 положення п.4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для обчислення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для розрахунку посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних відносин належить застосувати пункт 4 Постанови №704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону України про державний бюджет на відповідний рік із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).
Також, суд враховує, що порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які займають посади в спеціально уповноваженому центральному органі виконавчої влади у справах охорони державного кордону (Адміністрації Державної прикордонної служби України), територіальних органах спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного кордону (регіональних управліннях Державної прикордонної служби України), Морській охороні, яка складається із загонів морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), розвідувальному органі спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного кордону, навчальних закладах, науково-дослідних установах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби) визначає Інструкція Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» затвердженої наказом Міністерства Внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558 (далі - Інструкція №558).
Проаналізувавши приписи глави 3 Інструкції №558, зокрема пп.3.1.1 п.3.1, пп. 3.5.1 п.3.5 суд зазначає, що розміри премії, надбавок, зокрема надбавки за вислугу років, тощо, обраховуються виходячи із розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням.
Також, главою 7 розділу IV Інструкції Інструкція №558 визначено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) один раз на рік надається допомога для оздоровлення (далі - допомога) в розмірі місячного грошового забезпечення. Допомога надається військовослужбовцям за їх рапортом за місцем штатної служби на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникові (командирові) - на підставі наказу начальника вищого рівня із зазначенням у ньому розміру допомоги.
Відтак, розміри щомісячних основних, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, підлягають обчисленню з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, отримуваних військовослужбовцем.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства Оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі -Порядок №260).
Відповідно до п.2 розділу І Порядку №260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Згідно з п.1 розділу IV, п.1 розділу VI, п.1, 2 розділу ХVI Порядку №260, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах: від 1 до 5 років - 25 відсотків; від 5 до 10 років - 30 відсотків; від 10 до 15 років - 35 відсотків; від 15 до 20 років - 40 відсотків; від 20 до 25 років - 45 відсотків; від 25 і більше років - 50 відсотків.
Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків.
Командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.
Розмір щомісячної премії, але не менше 10 відсотків посадового окладу, встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження військової служби.
Також суд зазначає, що згідно п.2 Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 р. №414, особам, які працюють в умовах режимних обмежень, крім працівників режимно-секретних органів, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок), заробітної плати (у разі визначення законом її розміру) залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "особливої важливості", - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "цілком таємно", - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "таємно", - 10 відсотків. 
Аналогічного змісту приписи містяться у п.2 розділу ХІ Порядку №260 регламентовані питання виплати надбавки військовослужбовцям, які працюють в умовах режимних обмежень.
Крім того, згідно з п.1 розділу ХХІІІ, п.1,7 розділу ХХIV Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що складові грошового забезпечення позивача: посадового окладу, окладу за військовим званням та інших щомісячних основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премій, допомоги для оздоровлення, тощо) за період з 29.01.2020 по 04.01.2021 та з 25.02.2022 по 19.05.2023 включно, мали визначатись із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, а виплачені за вказаний період грошова допомога на оздоровлення – мала обраховуватись із грошового забезпечення позивача обрахованого із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.
Однак, як встановлено з матеріалів справи, позивачу відповідачами здійснювався обрахунок складових грошового забезпечення в указані вище спірні періоди з 29.01.2020 по 04.01.2021 та з 25.02.2022 по 19.05.2023 включно, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01.01.2018 (1762 грн), та виплата за вказаний період грошової допомоги для оздоровлення – з грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу та окладу за військове звання, визначених із розрахункової величини прожиткового мінімуму встановленого законом на 01.01.2018 (1762,00 грн). 
Такі дії відповідачів за висновком суду є протиправними, оскільки не відповідають законодавчим приписам, та призвели до нарахування і виплати позивачу у зменшеному розмірі грошового забезпечення протягом спірних періодів служби позивача у НОМЕР_1 прикордонному загоні (з 29.01.2020 по 04.01.2021) та у ВЧ НОМЕР_3 (з 25.02.2022 по 19.05.2023).
Позиція суду узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 02.08.2022 у справі №440/6017/21, від 12.09.2022 у справі №500/1813/21 та від 19.10.2022 у справі №400/6214/21.
За наведених обставин, суд вважає що наявні обґрунтовані підстави для зобов`язання відповідачів провести перерахунок та виплату за період з 29.01.2020 по 04.01.2021 та з 25.02.2022 по 19.05.2023 включно ОСОБА_1 грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, інших щомісячних видів грошового забезпечення, премії, розрахованих виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року (а саме у спірних правовідносинах станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023).
Доводи відповідачів, викладені у відзивах на позовну заяву не спростовують права позивача на отримання грошового забезпечення з урахуванням розмірів щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення, виплаченого у періоди проходження військової служби у НОМЕР_1 прикордонному загоні з 29.01.2020 по 04.01.2021 та у ВЧ НОМЕР_3 з 25.02.2022 по 19.05.2023 включно, розрахованого із застосуванням розрахункової величини для обрахунку основних, щомісячних додаткових та одноразових додаткових видів грошового забезпечення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, та ґрунтуються на хибному тлумаченні норм законодавства.
Щодо вимоги позивача про перерахунок грошової допомоги на оздоровлення за 2018, 2019, 2020 та 2022 з урахуванням сум індексації, суд зазначає таке.
З матеріалів справи встановлено, що у 2018, 2019, 2020 позивач отримав грошову допомогу для оздоровлення, розмір якої обраховувався із грошового забезпечення без урахування індексації, що відповідачем не заперечується.
Пунктом 2 частини 3 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України регульовано Законом України від 3 липня 1991 року № 282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-ХІІ).
Згідно ст.1 вказаного Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Статтею 2 цього Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).
Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Ураховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а не тільки грошове забезпечення військовослужбовців, а також те, що здійснення індексації врегульовано окремим законом, до якого стаття 9 Закону України №2011-ХІІ містить відсилочну норму, суд вважає, що механізм індексації має універсальний характер і питання її включення до складу грошового забезпечення не регулюється положеннями Закону України №2011-XII або Закону України №2262-ХІІ.
Незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема Закону України №2011-ХІІ, яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, натомість який не врегульовує питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір одноразових виплат, при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05 жовтня 2000 року №2017-III, Закону України №1282-ХІІ, та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.
Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку одноразових виплат.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд під час розгляду справ щодо правомірності дій роботодавців в частині проведення розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні без урахуванням сум індексації.
Ураховуючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку виплат військовослужбовців.
Таким чином, суд уважає, що індексація входить до складу грошового забезпечення, з якого має бути обрахована грошова допомога для оздоровлення за 2018 рік, за 2019 рік та за 2020 рік.
Щодо вимог про перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2022 з урахуванням суми індексації судом враховано, що позивачем не надано суду доказів виплати грошової допомоги для оздоровлення в 2022 році.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню у цій частині.
За наведених обставин, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню. 
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати не розподіляються.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив: 

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_2 ), які полягають у обчислені, нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення у період з 29.01.2020 по 04.01.2021 включно, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням та інших щомісячних основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2020 Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» та на 01.01.2021 Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» відповідно. 
Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін (військову частину НОМЕР_2 ) (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 04.01.2021 включно, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням та інших щомісячних основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 та Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб», та провести виплату з урахуванням раніше сплачених коштів. 
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_7 , які полягають у обчислені, нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення у період з 25.02.2022 по 19.05.2023 включно, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням та інших щомісячних основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 та Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 відповідно. 
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_7 здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 25.02.2022 по 19.05.2023 включно, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням та інших щомісячних основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 та Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб», та провести виплату з урахуванням раніше сплачених коштів. 
Визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_2 ), що полягають у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2018, 2019 та 2020 роки без врахування індексації. 
Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін (військову частину НОМЕР_2 ) (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) здійснити нарахування та виплату грошової допомоги для оздоровлення ОСОБА_1 за 2018, 2019 та 2020 роки, із урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого обчислюються такі виплати, сум індексації. 
У задоволенні решти вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_1 
Відповідачі: 
НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .
Військова частина НОМЕР_7 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 , адреса: АДРЕСА_3 

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА