Номер провадження: 33/813/2273/25
Номер справи місцевого суду: 496/3293/25 
Головуючий у першій інстанції Портна О. П. 
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2025 року                                                                  м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника Боличевського Сергія Петровича
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 , адвоката Боличевського Сергія Петровича на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 17 вересня 2025 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 17 вересня 2025 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 — винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції,16.05.2025 року о 09 год.00 хв. траса М05 Київ Одеса 452 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ» державний номерний знак НОМЕР_2 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд проводився у медичному закладі, що підтверджує висновок на стан наркотичного сп`яніння № 001149, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують їх увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність за ч.1ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду, адвокат Боличевський С.П. діючи в інтересах ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу.
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вмотивовано тим, що першочергово апеляційну скаргу було подано 27.09.2025 року, але Постановою Одеського апеляційного суду від 13.10.2025 апеляційну скаргу повернуто, оскільки не був наданий витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. Постанову про повернення, отримана захисником 15.10.2025 року, але у зв`язку з аварійним відключенням електроенергії на тривалий час, була відсутня можливість оперативно повторно подати апеляційну скаргу з необхідними документами. Враховуючи вищевикладене, захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження.
В апеляційній скарзі, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Боличевський С.П. посилаючись на те, що суд першої інстанції не з`ясував повно, всебічно і об`єктивно всі обставини справи, не вирішив її в точній відповідності з законом та порушив принцип верховенства права, просить постанову Біляївського районного суду Одеської області від 17.09.2025 року про притягнення ОСОБА_2 . До адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП — скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд в основу рішення поклав не достовірну інформацію в якості встановлених фактів, а саме: факту керування транспортним засобом та неповажності причин зупинки автомобіля поліцейськими, яка не відповідає дійсності та викликає сумніви щодо її правдивості, тому не може бути використана при прийнятті рішення. Суд зробив висновок про “встановлений” факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом на підставі припущень, а не встановлених фактів (доказів). З наданих відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції неможливо встановити та стверджувати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, тобто, що транспортний засіб рухався під його керуванням. Також, факт, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом підтверджується відсутністю підстав та причин зупинки транспортного засобу працівниками поліції. Крім того УПП в Одеській області ДПП НП України належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 ПДР України.
Також, зазначається, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд, яке є ключовим доказом факту сп`яніння. Відсутність направлення свідчить про те, що поліцейські у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, що є визначальною підставою для прийняття рішення про відсутність у діях водія складу адміністративного правопорушення та закриття справи.
Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення та думку ОСОБА_1 та його захисника адвоката Боличевського С.П., які просили поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, а провадження закрити.
Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку, суд приходить до наступного висновку.
Висновки за результатами розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
За загальним правилом статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що вперше апеляційну скаргу на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 17.09.2025 року захисником ОСОБА_1 адвокатом Боличевським С.П. було подано 29.09.2025 року, тобто у межах строку на апеляційне оскарження.
Постановою Одеського апеляційного суду від 13.10.2025 року вказану апеляційну скаргу було повернуто особі, яка її подала, оскільки на підтвердження своїх повноважень адвокат до ордера не надав витяг з договору про надання правової допомоги.
Повернення апеляційної скарги не позбавило апелянта права повторно звернутися до суду з апеляційною скаргою в порядку, передбаченому частиною 3 статті 294 КУпАП.
Усунувши вказаний недолік, захисник ОСОБА_1 адвокат Боличевський С.П. 17.10.2025 року повторно подав апеляційну скаргу.
Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта, щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Під час розгляду апеляційної скарги по суті її вимог звертається увага на те, що орган (посадова особа), відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Дані вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Частина 1статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог пункту 2.9 “а” Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.
Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 336519 від 20.05.2025 року ;
- Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 001149 від 19.05.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, викликаного вживанням канабіноїдів;
- відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції.
З метою перевірки апеляційних доводів ОСОБА_3 та прийняття законного рішення, апеляційним судом був переглянутий диск з відеозаписом події від 19.05.2025 за участю ОСОБА_1 , з якого вбачається, що ОСОБА_1 знаходячись за кермом транспортного засобу ВАЗ та на запитання працівника поліції “забороненого нічого не везете” відповідає що ні, їде на роботу. При подальшому спілкуванні на питання поліції “чому у вас тремтять руки” ОСОБА_1 відповів, що хвилюється, оскільки його ніколи не зупиняли і взагалі він не порушує правила. Повідомивши ОСОБА_1 , що є підозра, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, останньому було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, на що ОСОБА_1 погодився. Пройшовши огляд в медичному закладі шляхом здачі експрес тесту встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння.
Таким чином, ОСОБА_1 при спілкуванні на місці з співробітниками поліції підтвердив факт керування транспортним засобом та не заперечував того, що саме він керував автомобілем ВАЗ, а тому доводи скарги з приводу є безпідставними та спростовуються зібраними матеріалами справи, які в своїй сукупності доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2,9а ПДР України.
Твердження про відсутність в матеріалах справи направлення на огляд свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду, не є слушними.
Апеляційним судом не встановлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Крім того, матеріали справи не містять доказів оскарження дій співробітників поліції та апелянтом таких доказів не надано, як і не надано доказів оскарження Висновку, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння, яка була б ініційована в межах строку зберігання зразків біологічного середовища.
Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується вказаними у постанові доказами.
Загалом доводи апеляційної скарги, носять загальний характер та є суб`єктивними і які були предметом розгляду в суді першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.
При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 58 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2007 у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності є належними та достатніми доказами, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції.
Щодо вимоги про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за потрібним наголосити, що відповідно до КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, і так звільняється від сплати державного збору.
З урахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а постанова суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 17 вересня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 , адвоката Боличевського Сергія Петровича - залишити без задоволення, а постанову Біляївського районного суду Одеської області від 17 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов