28.01.2026    Справа № 129/2220/25 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 січня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючого–судді       Чіркова Г.Є., 
при секретарі         Пчолкіну М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства,
встановив:
представник позивача звернувся до суду з позовом про визнання батьківства малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що ОСОБА_1 в період із серпня 2022 року по січень 2024 року перебував із відповідачкою у фактичних сімейних відносинах без реєстрації шлюбу, спільно проживав з нею та вів спільне господарство. У період таких відносин в них народилася дитина, після народження якої ОСОБА_1 фактично визнавав себе батьком, брав участь у вихованні та утриманні сина, однак у зв`язку з проходженням ним військової служби та виконанням обов`язків військовослужбовця присутнім при державній реєстрації народження дитини він не був, внаслідок чого відомості про батька у свідоцтві про народження ОСОБА_3 внесено за заявою матері. В подальшому між сторонами відносини погіршилися, відповідачка безпідставно почала перешкоджати його спілкуванню з дитиною та заперечувати його батьківство, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.
Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, наполягав на задоволенні позову.
Відповідачка подала до суду заяву про визнання позову в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 
Встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та учасником бойових дій, що посвідченням серії НОМЕР_1 від 24 липня 2023 року.
Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України №00040424076 від 07 липня 2023 року, матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 , відомості про батька дитини записано відповідно до ст. 135 СК України.
Відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №3240-7001964578 та №340-7001964704 від 20 лютого 2024 року, ОСОБА_2 разом із малолітнім сином ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. 
Згідно вимог ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. 
Як убачається із абз. 2 ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
Відповідно до ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Згідно роз`яснень даних у п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.
Відповідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Згідно ч. 6 ст. 263 ЦПК України якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.
Частиною 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Обставини того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу в період із серпня 2022 року по січень 2024 року, від якого у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнані відповідачкою в повному обсязі. Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Отже, визнання відповідачкою позову вимогам Закону не суперечить та прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує.
Відтак, пред`явлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають задоволенню
На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,
вирішив: 
позовну заяву задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідачка: ОСОБА_2 , РНОКПП – НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя