ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ	

Справа № 483/1378/25
Провадження № 2/483/88/2026
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
20 січня 2026 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого – судді Шевиріної Т.Д.,
за участю секретаря – Шилінскас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, 

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом, предметом якого є: стягнення з відповідача 117 476 грн пені за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідача на її користь за рішенням суду стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідачем аліменти не сплачувалися, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 117 476 грн, на яку за період з 01 січня 2018 року по 01 серпня 2025 року нараховано пеню у розмірі 1 494 592 грн 82 коп. Оскільки відповідач у добровільному порядку пеню не сплачує, а її розмір відповідно до ч. 2 ст. 196 Сімейного кодексу України не може перевищувати суму заборгованості, позивачка змушена звернутися до суду з вказаним позовом.
Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, остання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного вирішення справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. 
Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки, ухвалив розглядати справу в заочному порядку.
Дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що судовим наказом, виданим Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області 27 грудня 2017 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 04 грудня 2017 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 24-25). 
Згідно з наданим державним виконавцем розрахунком, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів за період з грудня 2017 року по січень 2025 року складає 117 476 грн 00 коп. (а.с. 26-28).
Сторони розмір визначеної виконавцем суми заборгованості не оспорювали, а отже спору про розмір заборгованості не вбачається. Виконавчий лист, виданий на підставі судового рішення, перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби.
Вирішуючи цивільно-правовий спір, суд виходить з такого.
Згідно з ч. 4 ст. 195 СК України, розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постановах від 01 липня 2015 року у справі за № 6-94цс15, від 25 листопада 2015 року № 6-2022цс15, від 16 грудня 2015 року № 6-2696цс15), з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.
При цьому, сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.
Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). 
Згідно з розрахунком позивачки, виконаному з дотриманням вищевказаних вимог, розмір пені за період з грудня 2017 року по серпень 2025 року складає 1 494 592 грн 82 коп (а.с. 3-15). 
Відповідно до частини першої статті 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів з вини платника аліментів на суму такої заборгованості нараховується пеня, розмір якої не може перевищувати 100 відсотків суми заборгованості.
Згідно з частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи виключно за зверненням особи, у межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Як встановлено судом, позивачка, звертаючись до суду з відповідним позовом, надала належні та допустимі докази на підтвердження наявності заборгованості зі сплати аліментів та правильності здійсненого розрахунку пені, які відповідають вимогам закону та підтверджують обґрунтованість заявлених позовних вимог. 
Відповідач доказів, які б спростовували наведені позивачкою обставини, а також докази відсутності вини у виникненні заборгованості або неправильності розрахунку пені суду не надав.
З урахуванням викладеного, а також меж заявлених позовних вимог та вимог частини першої статті 196 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 117 476 грн 00 коп..
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
Позивачкою заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. 
Враховуючи складність справи, перелік наданих послуг, час, необхідний для складання позовної заяви у спорі, суд дійшов висновку, що визначення вартості послуг на рівні 5 000 гривень відповідає критеріям розумності та співмірності, а атому стягує з відповідача понесені позивачкою судові витрати на правничу допомогу. 
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням того, що позивачка при зверненні до суду з вказаним позовом звільнена, на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 1 211 грн 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України,–

У Х В А Л И В :

Цивільний позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з грудня 2017 року по серпень 2025 року у розмірі 117 476 (сто сімнадцять тисяч чотириста сімдесят шість) грн 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу – 5 000 (п`ять тисяч) гривень. 

Стягнути з ОСОБА_2  в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.. 

Рішення є заочним і може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Відповідач, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. 
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене позивачкою шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складений 20 січня 2026 року.

Головуючий: