ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 680/505/25
Провадження № 33/820/7/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника – адвоката Радамовського М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Радамовського М.М. на постанову Новоушицького районного суду Хмельницької області від 19 серпня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою   ОСОБА_1  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. судового збору у дохід держави.
За постановою суду ОСОБА_1 13 липня 2025 року о 22 год. на 15 км а/д 0-23110 Струга-Рудківці-Дністровське водосховище, керувала автомобілем «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 7510», результат - 0,28 проміле, чим порушила п.2.9 «а» Правил дорожнього руху.
Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 – адвокат Радамовський М.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, провадження у справі закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.
Апелянт вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги порушення працівниками поліції вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість. Апелянт вважає, що працівниками поліції не було належним чином задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення нею ПДР України, яке слугувало підставою для зупинки її транспортного засобу, то всі наступні вимоги працівників поліції вона не зобов`язана була виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно неї не можуть бути належними та допустимими доказами її вини у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП. За таких обставин, сторона захисту вважає, що працівником поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були грубо порушенні вимоги КУпАП та Інструкції, а судом першої інстанції, при розгляді справи, на ці порушення не було звернуто уваги, що в подальшому потягло за собою прийняття незаконного рішення. Апелянт звертає увагу на обставини, що 11.08.2025 року, з метою захисту ОСОБА_1 , її представником, адвокатом Радамовським М.М., через канцелярію Новоушицького районного суду Хельницької області було подано заяву на ім`я судді Олійник А.О. про надання дозволу для ознайомлення матеріалами справи та отримання їх копій, при цьому, в заяві також було зазначено прохання про відкладення розгляду справи на іншу дату, з метою підготовки для розгляду справи та надання необхідних письмових доказів, проте, в порушення процесуальних норм, судом ця заява була залишена поза увагою суду та ухвалено постанову, якою порушено законні права та інтереси ОСОБА_1 , а також грубо порушено її право на захист, обмежено право бути присутньою в судовому засіданні, надавати пояснення, долучати до матеріалів справи письмові докази, які могли б позитивно вплинути на розгляд справи.
Крім цього захисник вказує, що ОСОБА_1 діяла в стані крайньої необхідності, що виключає притягнення її до адміністративної відповідальності, оскільки її малолітній син хворіє, потребував медичної допомоги, тому вона змушена була сісти за кермо і відвести його в лікарню, при цьому випивши зранку слабоалкогольний напій. Вину ОСОБА_1 визнає, але стверджує, що діяла в стані крайньої необхідності.
Заслухавши доповідь судді,  ОСОБА_1 та її захисника Радамовського М.М., на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, однак не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
За змістом п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:
- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;
- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Поліцейські, виявивши у водія ознаки сп`яніння (алкогольного або наркотичного), який свідчить про зниження уваги та швидкості реакції водія, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язані вчинити дії по перевірці стану водія на предмет перевірки дотримання водієм вимог підпунктів "а" та "б" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, а водій відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до ч. 2-6 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Суд першої інстанції дослідивши та проаналізувавши, належним чином, докази у справі прийшов до обгрунтованого та належним чином мотивованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.
Апеляційною інстанцією не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення сстосовно ОСОБА_1 .
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 390732 від 13.07.2025 слідує, що ОСОБА_1 13 липня 2025 року о 22 год. 24хв. на 15 км а/д 0-23110 Струга-Рудківці-Дністровське водосховище керувала автомобілем Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 7510», результат - 0,28 проміле, чим порушила п.2.9 «а» Правил дорожнього руху.
Окрім того, вина ОСОБА_1 підтверджується і іншими доказами: 
- роздруківкою із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest», відповідно до якої ОСОБА_2 , на момент огляду 13 липня 2025 року, перебувала в стані алкогольного сп`яніння, цифровий показник тесту - 0,28 проміле;
- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 7510», в якому зафіксовані ознаки алкогольного сп`яніння, а також згода водія з результатом огляду, про що свідчить підпис ОСОБА_2 ;
- відеозаписами, якими підтверджується, що працівниками поліції був зупинений автомобіль марки «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 . На місці зупинки транспортного засобу водій ОСОБА_2 пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, результат тесту становив 0,28 проміле, проти результату огляду водій не заперечила, відмовилась від проходження огляду у медичному закладі, а також визнала, що вживала слабоалкогольні напої вранці.
Переглянутим судом першої та апеляційної інстанцій відеозаписом події зафіксовано розмову працівників поліції з ОСОБА_1 , якій повідомлено явні ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на місці зупинки, на що водій не заперечувала, продувши у мундштук приладу Драгер, результат показав – 0.28 % проміле, з яким ОСОБА_1 погодилася на місці зупинки транспортного засобу. Відмовилася від проходження огляду в медичному закладі.
На думку апеляційного суду, наданий відеозапис, на якому зафіксована розмова поліцейського з ОСОБА_1 , з`ясування обставин для складання протоколу про адміністративне правопорушення та процесуальні дії, які при цьому вчинили поліцейські, об`єктивно доводить факт вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису стороною захисту не надано, не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.
Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.
В матеріалах справи відсутні, стороною захисту, під час апеляційного перегляду, не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги захисника є неприйнятними.
Посилання апелянта на те, що поліцейські порушили право на захист ОСОБА_1 та вимоги інструкції, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 була згідна з результатом тесту, проведеного за допомогою газоаналізатора «Драгер», що відображене в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та підтверджується її особистим підписом, а також підтверджується рапортом інспектора поліції, та відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.
Порядок проходження огляду на стан сп`яніння безпосередньо закріплений у ст. 266 КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 № 1395, зареєстрована в МЮ 10.11.2015 № 1408/27853), розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрована в МЮ 11.11.2015 за № 1413/27858) і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМ 17.12.2008 № 1103, з послідуючими змінами) і являє собою процедуру направлення водіїв т/з для проведення огляду з метою виявлення зазначеного стану і проведення такого огляду.
Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки т/з із використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, у присутності 2-х свідків; 2) у відповідному закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення і огляд проводиться в присутності поліцейського.
Так, ОСОБА_3 особисто поставила підпис у відповідній графі, в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, погодившись з його результатом. Після чого, без будь-яких зауважень чи застережень вона підписала роздруківку приладу «Драгер», що свідчить про відсутність, на час вчинення цих дій, чітко висловленої незгоди з результатами огляду. На долученому до матеріалів справи відеозаписі відображені всі суттєві моменти складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно неї. Після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не озвучила працівникам поліції будь-яких претензій щодо незаконності зупинки транспортного засобу, та проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння, не бажала пройти огляд в закладі охорони здоров`я.
Твердження апелянта про незаконність зупинки працівниками патрульної поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та не впливає на причину зупинки. Крім того, на даний час діє воєнний стан і працівники поліції мають право зупиняти та перевіряти усі транспортні засоби.
Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом з метою доставки сина до медичного закладу, та діяла в стані крайньої необхідності, що дає підстави для закриття провадження у справі, не підтверджуються дослідженими судом доказами. 
Як убачається з відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, під час спілкування з поліцейськими, ОСОБА_1 жодного разу не повідомляла їх про наявність будь-якої невідкладної ситуації, зокрема про необхідність термінового доправлення малолітнього сина ОСОБА_4 до лікарні, у зв`язку з погіршенням його стану здоров`я. Вказані обставини не фіксувалися ані усно, ані у вигляді будь-яких клопотань чи зауважень з її боку, на місці зупинки транспортного засобу.
Наданий за запит апеляційного суду лист від 31.12.2025 КНП «Мурованокуриловецька ЦРЛ» про те, що 13.07.2025 о 23.40 ОСОБА_1 зверталась за медичною допомогою з приводу епілептичного нападу у її дитини, не підтверджує необхідність невідкладної ситуації та що водій діяла в стані крайньої необхідності, станом на 22 год. 13.07.2025, оскільки вказана обставина спростовується, як вже зазначалось, змістом переглянутого відеозапису події. 
За таких обставин доводи сторони захисту про вимушений характер керування ОСОБА_1 транспортним засобом є надуманим, не підтвердженим жодними належними та допустимими доказами та спрямований виключно на уникнення відповідальності.
В частині доводів про порушення права на захист та необґрунтований розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 слід вказати наступне.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що ч. 2 ст. 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягається до відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.
При цьому, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не позбавлена можливості подавати письмові пояснення щодо обставин справи, подавати докази та залучити захисника для представництва та захисту її інтересів підчас розгляду справи в суді.
Відповідно до статті 6 ЄСПЛ кожна особа має право на розгляд її справи упродовж розумного строку судом встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти неї обвинувачення. Тому, розгляд даної справи без невиправданої затримки не буде відповідати інтересам особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Сам факт подання заяви про надання дозволу на ознайомлення з матеріалами справи та клопотання про відкладення розгляду не є безумовною підставою для відкладення судового розгляду. При цьому апелянтом не наведено жодних об`єктивних причин неможливості участі у судовому засіданні, а також не обґрунтовано, які саме письмові докази не могли бути подані раніше, та яким чином їх неподання істотно вплинуло на правильність ухваленого судового рішення. Крім того, матеріали справи не містять даних про те, що представник чи сама ОСОБА_1 були позбавлені можливості ознайомитися з матеріалами справи в установленому законом порядку, або що судом було відмовлено у прийнятті чи долученні будь-яких доказів.
В день прийняття судом рішення ОСОБА_1 та її захисник будучи, належним чином, повідомленими про час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, доказів поважності причини неявки не надали, а тому суддею місцевого суду обґрунтовано прийнято рішення про розгляд справи за їх відсутності.
Окрім того, право ОСОБА_1 на захист було відновлене апеляційним судом, її, надано право давати пояснення, заявляти клопотання, брати безпосередню участь у судому засіданні, користуватися правовою допомогою, збирати і подавати суду докази на підтвердження своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення. Всі інші доводи, наведені стороною захисту, в апеляційній скарзі, були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.
Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.
При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
На переконання суду доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення та є способом її самозахисту.
Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено. 
Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність її вини у порушенні вимог п. 2.9а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладене на ОСОБА_1 стягнення, яке, відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, є безальтернативним, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.
З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя 
п о с т а н о в и л а:
Постанову Новоушицького районного суду Хмельницької області від 19 серпня 2025 стосовно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Радамовського М.М. – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду    Кулеша Л.М.