КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
33/824/1061/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ  Справа № 359/11006/25

13 січня 2026 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ Кафідової О.В., вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2025 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ,     ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -
в с т а н о в и в:
Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2025 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 30 грудня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанов суду першої інстанції, яка разом з матеріалами справи надійшла до Київського апеляційного суду 09 січня 2026 року.
Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки він пропущений з поважних причин, він ознайомився з текстом оскаржуваної постанови 25 грудня 2025 року.
Вивчивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що клопотання задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з таких підстав.
Порядок оскарження постанов суду у справах про адміністративні правопорушення передбачений ст. 294 КУпАП. 
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження постанови судді від 05 грудня 2025 року закінчився 15 грудня2025 року.
За загальним правилом, пропущений процесуальний строк підлягає поновленню, якщо причини його пропущення є поважними.
Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 квітня 2017 року № 5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами. Поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди зобов`язанні вказувати підстави, на які вони посилаються як на підставу поновлення строку. Від судів вимагається вказувати підстави поновлення пропущеного строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).
У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності). При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд його справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено й в статті 129 Конституції України.
Разом з цим, поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України»).
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьєв проти України).
Зі змісту оскаржуваної постанови та журналу судового засідання вбачається, що у судовому засіданні 05 грудня 2025 року був присутній ОСОБА_1 , а відтак він був обізнаний про ухвалену постанову судді за результатами розгляду справи та строк оскарження постанови судді.
Окрім того, про обізнаність ОСОБА_1 з результатами розгляду справи свідчить його заява про надсилання копії постанови, вирішення питання в частині постановлення окремої ухвали від 08 грудня 2025 року, оскільки в прохальній частині даної заяви ОСОБА_1 просив суд, серед іншого, у резолютивній частині постанови від 05.12.2025 зазначити, окрім закриття справи, формулювання «Визнати ОСОБА_1 невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП».
Доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, що копію постанови ОСОБА_1 отримав 25 грудня 2025 року, не є обставиною, яка б свідчила про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, так як діючими нормами КУпАП не передбачено, що строк на апеляційне оскарження постанови судді обраховується з моменту вручення копії постанови особі. 
За таких обставин, враховуючи, що у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції не наведено обставин, які були об`єктивно непереборними, тобто, не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасну подачу до суду апеляційної скарги, а також не надано будь-яких доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2025 року.
Оскільки в поновленні строку на апеляційне оскарження відмовляється, апеляційна скарга підлягає поверненню.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,
у х в а л и в:
Відмовити у задоволенні клопотання  ОСОБА_1  про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2025 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргу повернути  ОСОБА_1 . 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя