Справа № 750/15217/25 
Провадження 2/732/135/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2026 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді – Бойко А. О.,
у присутності секретаря судового засідання – Пінчук С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (до перейменування ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») (адреса: вул. Іллінська, 8, м. Київ 04070, код ЄДРПОУ 37616221) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків – НОМЕР_1 ) про стягнення кредитної заборгованості, 

УСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (до перейменування ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») через свого представника Аліну Паладич звернулося до Деснянського районного суду м. Чернігова із позовом до ОСОБА_1 , в якому представник позивача просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором №685192 від 24.03.2023 у розмірі 18615,00 грн. Також представник позивача просить судові витрати, пов`язані із розглядом позовної заяви, а саме судовий збір у розмірі 2422,40 грн, покласти на відповідачку ОСОБА_1 . 
Позов вмотивовано тим, що 24 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» (первісний кредитор, кредитодавець за умовами договору) та ОСОБА_1 (позичальник за умовами договору) було укладено договір №685192 про надання споживчого кредиту по продукту «New Short».Згідно умов договору відповідачка отримала кредит у розмірі 2500,00 грн строком на 420 днів шляхом переказу на платіжну картку позичальника зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2 % від суми кредиту за кожен день користування. Договір був укладений в електронній формі в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» умови кредитного договору виконало в повному обсязі. Відповідачка в порушення умов кредитного договору взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість, яка становить 18615,00 грн, з яких: 2500,00 грн – заборгованість по тілу кредиту, 16115,00 грн – заборгованість за відсотками.
11 січня 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (наразі ТОВ «СВЕА ФІНАНС») було укладено договір факторингу № 01.02.-95/24, за умовами якого ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором №685192 від 24.03.2023.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова Маринченко О. А. від 12 листопада 2025 року вказану справу передано до Городнянського районного суду Чернігівської області за територіальною юрисдикцією (підсудністю).
Ухвалою судді Городнянського районного суду Чернігівської області Бойко А. О. від 09 грудня 2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа в його електронний кабінет (а. с. 84), уповноважений представник в судове засідання не з`явився. Разом із позовною заявою представник позивача подала письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 69).
Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином за місцем реєстрації її проживання згідно відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області від 11.11.2025: АДРЕСА_2 (а. с. 75). Крім того, відповідачці направлялася судова кореспонденція за адресою, вказаною у позовній заяві: АДРЕСА_3 . Згідно із відмітками поштового відділення зв`язку поштове відправлення з судовою повісткою про виклик в судове засідання на 22.01.2026 отримано адресатом (а. с. 86).
13.01.2026 від представника відповідачки – адвоката Зачепіло З.Я. надійшов відзив на позов, з якого убачається, що сторона відповідача заперечує щодо задоволення заявлених позивачем вимог, оскільки, на думку представника відповідачки, позовна заява подана з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необгрунтованою та передчасною. Представник відповідачки вказує, що, звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивачем не надано належних та допустимих доказів факту перерахування кредитних коштів та факту отримання цих коштів саме відповідачкою, оскільки подані позивачем докази на підтвердження цих фактів не є документом первинного бухгалтерського обліку. На переконання представника відповідачки, поданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором,який також не є первинним документом, не є належним доказом існування боргу, оскільки містить лише суму заборгованості (незмінну), проте не містить відомостей щодо розрахунку заборгованості за період часу з укладення договору, та не дає можливості перевірити, чи дійсно передавалися кошти позичальнику. На думку представника відповідачки, розмір заборгованості за відсотками у розмірі 16115,00 грн не є співмірним тілу кредиту у розмірі 2500,00 грн, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно завищеної суми процентів у разі невиконаня ним своїх зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Отже вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Зауважила, позивачем не надано належних та достатніх доказів того, що первісний кредитор ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» має ліцензію на право надання фінансових послуг, у зв`язку чим відсутність підтвердження законної діяльності вказаної установи ставить під сумнів правомірність укладеного договору. Також представник відповідачки вказала, що мтеріали справи не місять доказів направлення відповідачці досудової вимоги про необхідність сплати простроченої заборгованості, що в свою чергу не надає права позивачу для звернення до суду за достроковим стягненням суми заборгованості. У зв`язку з наведеним, представник відповідачки просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю (а. с. 91-98).
13.01.2026 від представника відповідачки – адвоката Зачепіло З. Я. надійшло письмове клопотання, у якому остання просила суд розглянути справу за відсутності сторони відповідача (а. с. 99 зворот-100).
Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки справа слухалась за відсутності всіх учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність – з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, створивши при цьому учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.
Судом встановлено, що 24 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» (первісний кредитор, кредитодавець за умовами договору) та ОСОБА_1 (позичальник за умовами договору) було укладено договір №685192 про надання споживчого кредиту по продукту «New Short»(а. с. 10-20).
Пунктом 1.1. договору передбачено, що укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через вебсайт. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача,вказаний при вході та/або шляхом перевірки правильності введення паролю входу до особистого кабінету.
Згідно з п.1.2. договору на умовах встановлених цим договором, Товариство надає споживачу кошти у кредит у національній валюті України – гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Сума (загальний розмір) кредиту становить 2500,00 гривень (п.1.3. договору).
Строк кредиту – 420 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується – Графік платежів), первісна редакція якого наведена в додатку №1 до цього договору (п.п. 1.4. договору).
Пунктом визначено 1.5. тип процентної ставки – фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: - стандартна процентна ставка становить 2,2 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору (420 днів); знижена процентна ставка – 0,01% в день застосовується, якщо споживач до 23.04.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного у Графіку платежів, або здійснить часткове повернення кредиту. У разі невикористання права на отримання знижки (невиконання умов на отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка без знижки (п. 1.5.2. договору).
Проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році, тобто метод «факт/факт». До періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається перша дата сплати процентів, вказана в Графіку платежів (п.п. 3.1., 3.2. договору).
Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 (п. 2.1. договору).
Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіку платежів (розділ 5 договору).
Відповідно до Графіку платежів за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до кредитного договору №685192 від 24.03.2023, відповідачка погодилася, що за період користування кредитом з 24.03.2023 по 18.03.2024 загальна вартість кредиту для споживача складе 22300,00 грн (а. с. 20 зворот).
Розділом 6 договору передбачена відповідальність сторін, яку сторони несуть за порушення умов договору згідно чинного законодавства України та договору.
Кредитний договір та паспорт споживчого кредиту були підписані відповідачкою за допомогою електронного підпису, шляхом використання одноразового ідентифікатора Е580, що передбачено положеннями статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також узгоджується з висновками Верховного Суду, які містяться у постанові, винесеній 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин – дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Суб`єкт електронної комерції – суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.
Згідно із ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту)другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України).
Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі № 243/6552/20, від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі №127/33824/19 та інших.
Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення договору на таких умовах.
За своєю правовою природою правовідносини, які виникли між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачкою у справі ОСОБА_1 є кредитними, а тому вони підпадають під правове регулювання норм §2 глави 71 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, які регулюють відносини за договором позики, якщо інше не встановлено §2 глави 71 Цивільного кодексу України, або не випливає із суті кредитного договору.
На підтвердження факту перерахування відповідачці кредитних коштів представником позивача надано лист фінансового провайдера ТзОВ «ПЕЙТЕК Україна» від 12.09.2025 №20250912-1780, згідно з яким ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» поінформовано про укладення договору про організацію переказу грошових коштів № 03052022-1 від 03.05.2022. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» 24.03.2024 о 09:46:18 на суму 2500,00 грн, призначення платежу: зарахування на картку, ЕПЗ 4149499128920236 (а. с. 41).
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
В силу ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідачка, всупереч умовам договору про споживчий кредит № 685192 від 24.03.2023, взяті на себе зобов`язання виконувала неналежним чином, допустивши порушення умов кредитного договору, внаслідок чого у неї виникла заборгованість на загальну суму 18615,00 грн, з яких: 2500,00 грн – заборгованість за сумою кредиту; 16115,00 грн – заборгованість за відсотками(а. с. 35-40).
11 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (новий кредитор) укладено договір факторингу № 01.02-95/24, відповідно до умов якого на умовах, встановлених цим договором, Клієнт (первісний кредитор) відступає (передає) Фактору (новий кредитор) права вимоги, а Фактор набуває права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором (а. с. 42-47).
Згідно витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-95/24 від 11.01.2024 «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 685192 від 24.03.2023 на загальну 18615,00 грн, з яких: 2500,00 грн – заборгованість за сумою кредиту; 16115,00 грн – заборгованість за відсотками (а. с. 56).
Рішенням єдиного учасника СВЕА ЕКОНОМІ КІПР ЛІМІТЕД від 25.03.2024 №1 назву ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» змінено на ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (а. с. 57).
Отже, позивач як правонаступник має право вимоги до відповідачки щодо стягнення нарахованої заборгованості.
Частиною 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із статтями 513, 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).
Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (статті 79, 80 ЦПК України).
Згідно із ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У протилежному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь іншої сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Доказів розірвання або визнання недійсними договору про споживчий кредит № 685192 від 24.03.2023 (на підставі якого виникло зобов`язання у відповідачки перед первісним кредитором щодо сплати кредиту) та/або до договору відступлення прав вимоги № 01.02-/25 95/24 від 11.01.2024 (на підставі якого від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» до позивача перейшло право вимоги до відповідачки за вказаним договором про споживчий кредит) в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано, а тому в силу ст. 629 ЦК України зазначені договори є обов`язковими для виконання сторонами, що також не оспорювалось жодною із сторін в ході розгляду справи.
Суд відхиляє доводи сторони відповідача на недопустимість доказів фактичного надання кредитних коштів. Згідно з пунктом 2.1 договору про споживчий кредит № 685192 від 24.03.2023 кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 . Листом фінансового провайдера ТзОВ «ПЕЙТЕК Україна» від 12.09.2025 №20250912-1780, підтверджується, що 24.03.2024 о 09:46:18 ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» здійснило безготівкове перерахування грошових коштів у розмірі 2500,00 грн на банківську картку №НОМЕР_3 , зазначену відповідачкою у договорі як спосіб отримання кредиту. Вказана платіжна картка співпадає з реквізитами, визначеними відповідачкою під час укладення договору. При цьому відповідачкою не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував ненадходження кредитних коштів на її рахунок або використання зазначеної платіжної картки іншою особою, що відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України свідчить про невиконання нею обов`язку доказування своїх заперечень.
Твердження сторони відповідача про відсутність у первинного кредитора ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» ліцензії на право надання фінансових послуг та відповідно права нараховувати відсотки за користування кредитними коштами та інші платежі, суд вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються інформацією з Державного реєстру фінансових установ, з якої убачається, що станом на момент підписання кредитного договору з відповідачкою – 24.03.2023, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» мало ліцензію на надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту.
Посилання представника відповідачки про те, що розмір заборгованості за відсотками у розмірі 16115,00 грн не є співмірним тілу кредиту та суперечить принципам розумності та добросовісності, суд також не приймає до уваги, виходячи з такого.
Як вже зазначалося судом, при підписанні договору про надання споживчого кредиту № 685192 від 24.03.2023 між позичальником та первісним кредитором було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо сплати процентів. Підписавши договір, відповідачка засвідчила її ознайомлення з усіма його умовами, загальними умовами кредитування, іншою інформацією надання якої передбачено чинним законодавством України. Договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідачка на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору; не оспорювала договір в частині або в цілому, первісний кредитор надав відповідачці документи, які передували укладенню кредитного договору,у тому числі й щодо сукупної вартості, реальної процентної ставки.
Отже, підписавши договір про споживчий кредит № 685192 від 24.03.2023 ОСОБА_1 посвідчила свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. 
Як убачається з розрахунку заборгованості відсотки за користування кредитом нараховувалися первісним кредитором у період з 24.03.2023 по 11.01.2024 (294 дні), тобто в межах погодженого строку кредиту, зазначеному в п. 1.4. договору № 685192 від 24.03.2023. Нараховані відсотки є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Доводів про те, що розрахунок відсотків за користування кредитними коштами було зроблено з порушенням умов кредитного договору матеріали справи не містять, контррозрахунку заборгованості стороною відповідача не надано.
На переконання суду, ненаправлення позивачем повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту, про що вказала представник відповідачки, не може свідчити про відсутність порушення прав позивача, а як наслідок, кредитор може вимагати їх захисту через суд – виконати боржником обов`язок з повернення кредиту. До того ж, оскільки строк дії договору № 685192 від 24.03.2023 на час звернення до суду закінчився, а тому доводи представника відповідачки в даній частині є непереконливими.
Враховуючи, що відповідачкою порушені взяті зобов`язання щодо порядку та строків оплати за договором про споживчий кредит № 685192 від 24.03.2023, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у заявленому позивачем розмірі.
Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №252 від 28.10.2025, керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, де вказано, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому з відповідачки слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
З урахуванням вищевикладеного та керуючись статтями 11, 16, 516-517, 536, 549, 1048-1050, 1052, 1054 ЦК України, статтями 12-13, 43, 82, 89, 128, 130, 131, 141, 211, 247, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити повністю.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 685192 від 24.03.2023 у розмірі 18615,00 грн, з яких: 2500,00 грн – сума боргу по тілу кредиту, 16115,00 грн – сума боргу по відсотках.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складено і підписано 22.01.2026.

Інформація про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (адреса: вул. Іллінська, 8, м. Київ 04070, код ЄДРПОУ 37616221).
Відповідач: ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків – НОМЕР_1 ).

Суддя А. О. Бойко