МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2026 р.  	№ 400/11333/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брагар В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідача	Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , 	

про	визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,	

ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
-визнати протиправними дії щодо не розгляду рапорта ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про звільнення його з військової служби;
- зобов`язати вчинити певні дії, а саме звільнити з військової служби Позивача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі п.п. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що оскільки ним до рапорту були додані всі документи, які підтверджують факт утримання та виховання трьох дітей віком до 18 років, то нерозгляд такого рапорту та залишення його без належного реагування є протиправною бездіяльністю. 
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.
Вказану ухвалу суду надіслано судом відповідачу з використанням системи ЄСІТС та доставлено в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Відповідач відзив на адміністративний позов не надав.
Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , який проходить військову службу за мобілізацією.
Відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 позивач одружений з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час на утриманні у позивача перебуває троє його дітей віком до 18 років, а саме: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_4 ) та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_5 ). 
Додатково слід зазначити, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану №00042121107 державна реєстрація народження проводилась на підставі статті 126 СК України (змінено). 
Крім цього відповідно до довідки №63663 від 13.08.2025 на виконанні у Сумському відділі державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває відкрите виконавче провадження за № 74379707 з примусового виконання виконавчого листа № 592/17605/23 від 19.01.2024 року, виданого Ковпаківським районним судом міста Суми про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 17.11.2023 року. Виконавчий документ надійшов на виконання до відділу 07.03.2024 року. Заборгованість по аліментах станом на 13.08.2025 відсутня. Довідка видана для пред`явлення за місцем вимоги. 
Відповідно довідки розрахунку від 13.08.2025 виданої Сумським відділом державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України громадянину ОСОБА_1 у тому, що згідно з матеріалами виконавчого провадження 74380792 відкритого на підставі виконавчого листа 578/1677/23 від 27.02.2024 року виданого Краснопільським районним судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ), на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Станом на 13.08.2025 заборгованість зі сплати аліментів відсутня.
На його утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. При цьому наявність відкритих виконавчих проваджень щодо сплати аліментів на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_8 підтверджується офіційними довідками Сумського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області, а також розрахунками заборгованості, з яких вбачається, що заборгованість по сплаті аліментів відсутня. 
З метою реалізації свого законного права на звільнення з військової служби за сімейними обставинами, передбаченого підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (наявність на утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років), ОСОБА_1 звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 із рапортом від 18.08.2025 про звільнення, який було направлено відповідачу поштовим відправленням №1800100578867, яке вручено 25.08.2025 за довіреністю.
Прийнятого рішення за результатом розгляду вказаного рапорту позивача матеріали справи не містять.
Вважаючи, бездіяльність відповідача протиправною щодо не розгляду вказаного рапорту, позивач звернувся з даною позовною заявою до адміністративного суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Відповідно до пункту 225 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яке затверджено Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, повноваження на звільнення солдат з військової надані командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Відповідно до пункту 233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.
Відповідно до пункту 2 Розділу І. Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, який затверджений наказом Міністерства оборони України від 06.08.2025 № 531, з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання, - до наступного прямого командира (начальника).
Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ. Порядку, рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації.
Відповідно до підпунктів 3, 4, 5 Розділу ІІІ Порядку, непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Особливості розгляду рапортів, поданих в електронній формі, врегульовано розділом IV цього Порядку.
Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.
Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті.
Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника).
Відповідно до пункту 7 Розділу ІІІ. Порядку, забороняється:
1) встановлювати будь-які інші вимоги щодо форми та змісту паперового рапорту, що не передбачені цим Порядком, у тому числі стосовно:
подання рапортів з окремих питань виключно написаними власноруч або друкованим способом;
недотримання вимог щодо розміру полів, відступів, шрифтів, кольору чорнила чи друку, розміру та якості паперу тощо, які не передбачені цим Порядком;
наявності граматичних, синтаксичних чи інших помилок, які не впливають на суть рапорту;
2) відмовляти у розгляді рапорту у разі відсутності доданих документів або інформації, які є або повинні бути в наявності у розпорядженні командира (начальника), створюються/формуються/видаються самим підрозділом та/або можуть бути витребувані підрозділом в іншого підрозділу та/або відповідного закладу охорони здоров`я тощо;
3) вимагати від військовослужбовця попереднього усного погодження паперового або електронного рапорту із безпосереднім або прямим командиром (начальником) перед його фактичним поданням відповідно до положень цього Порядку;
4) відмовляти у прийнятті (реєстрації) власноруч написаних рапортів військовослужбовців.

Відповідно до пункту 8 Розділу ІІІ. Порядку, початок перебігу строку розгляду паперового рапорту розпочинається із часу подання рапорту, а не часу його реєстрації в службі діловодства.
Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) - дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу.
У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.
Таким чином, суд констатує, що питання про звільнення позивача належить до компетенції безпосередньо командира військової частини НОМЕР_1 , а не будь якої іншої військової посадової особи.
При цьому, відповідно до абзацу другому пункту 8 Розділу ІІІ. Порядку, прямо передбачено право військовослужбовця на подання рапортів засобами поштового зв`язку.
Підпункт 3 пункт 7 Розділу ІІІ Порядку, чітко забороняє попереднього погодження паперового або електронного рапорту із безпосереднім або прямим командиром (начальником) перед його фактичним поданням відповідно до положень.
Норма про подання військовослужбовцем рапорту по команді (стаття 233 Положення) та звернення з рапортом до свого безпосереднього командира (стаття 15 Статуту), лише встановлюють основний та найпростіший спосіб подання рапортів. Зазначені норми є не обмежувальними у праві військовослужбовця, а навпаки в гарантуванні його прав на подання рапорту за будь-яких обставин. Зазначені норми гарантують право військовослужбовця подати рапорт з будь-якого особистого чи службового питання до будь-якої військової посадової особи, в будь-яких умовах. Зазначені норми покладають на командирів обов`язок доповісти про поставлене військовослужбовцем питання до командирів вищого рівня. Але, зазначені норми жодним чином не обмежують військовослужбовців у поданні рапортів в інший спосіб (зокрема засобами поштового зв`язку), якщо в них є бажання та можливість.
У ході розгляду справи судом встановлено, що рапорт позивача військова частина НОМЕР_1 отримала 25.08.2025, але рішення по його суті не приймала.
Наведені обставини приводять суд до висновку, що відповідачем була вчинена протиправна бездіяльність щодо нерозгляду рапорту позивача про звільнення з військової 
служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», направленого засобами поштового зв`язку.
При цьому, з огляду на те, що рапорт позивача не був розглянутий та відповідачем не надано оцінку викладеним у рапорті обставинам, наразі відсутні підстави для зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Бездіяльність відповідача щодо ігнорування поданого позивачем рапорту про звільнення з військової служби є протиправною, а його права необхідно поновити шляхом покладення на відповідача обов`язку розглянути рапорт по суті, та прийняти відповідне рішення згідно Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, який затверджено наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 № 531.
Так, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_7 ) та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_7 ) розглянути рапорт ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) від 18.08.2025 року про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та прийняти відповідне рішення згідно Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 №531.
4.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. С. Брагар