Справа № 337/2226/23
Номер провадження 2/337/5/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2026 року	м. Запоріжжя	

Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Бредуна Д.С., при секретарі Сакоян О.В., за участю представника позивача – адвоката Войтовича Є.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Банкова Юлія Василівна про визнання права власності в порядку спадкування, – 

ВСТАНОВИВ:

01 травня 2023 року ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Балики П.О. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус ЗМНО Банкова Ю.В., в якому просила визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
В обґрунтування позову вказано, що приватним нотаріусом ЗМНО Банковською Ю.В. за заявою ОСОБА_1 була заведена спадкова справа №107/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 – ОСОБА_3 . До складу спадкового майна увійшла квартира АДРЕСА_1 . Після спливу строку на прийняття спадщини, 18 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулася із заявою на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно ст. 1264 ЦК України, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.02.2022 року №80/02-31. Нотаріус відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки наявний спадкоємець попередньої черги, який прийняв спадщину (за правом представлення після її померлої матері – ОСОБА_4 , яка на думку Нотаріуса є рідною сестрою спадкодавця). Вказану обставину ОСОБА_1 оспорює, і вважає недоведеною. Крім того, позивачка проживала із Спадкодавцем однією сім`єю більше ніж п`ять років, а тому є спадкоємцем у відповідності до ст. 1264 ЦК України. 
Ухвалою судді Гнатик Г.Є. від 06 червня 2023 року після усунення позивачем недоліків за ухвалою від 23 травня 2023 року, у справі відкрите загальне позовне провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання. Витребувано у приватного нотаріуса ЗМНО Банковської Ю.В. копію спадкової справи після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
24 серпня 2023 року копія спадкової справи надана суду.
19 вересня 2023 року відповідачка ОСОБА_2 подала відзив, в якому заперечувала проти викладених у позові обставин і просила відмовити в задоволенні позову. Вказала, що вона, як спадкоємець, подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Вона є племінницею спадкодавця, а отже її черговість спадкування є пріоритетною. Як розповідала померла ОСОБА_3 , вона зареєструвала ОСОБА_5 у себе на її прохання, для подальшого працевлаштування у м.Запоріжжя. Докази викладених обставин будуть надані із зустрічним позовом.
20 вересня 2023 року відповідачка ОСОБА_2 подала зустрічний позов, в якому просила суд:
– встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 є тіткою ОСОБА_2 ;
– визнати право власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 , в порядку спадкування після померлої ОСОБА_3 .
В обґрунтування позову вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Тоді ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво їй не було видано у зв`язку відсутністю документів на підтвердження родинних стосунків. За таких обставин, просить встановити факт родинних відносин в судовому порядку. 
Ухвалою судді від 21 вересня 2023 року зустрічний позов залишено без руху.
04 жовтня 2023 року відповідачка ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву, із усуненням вказаних судом недоліків.
Ухвалою від 05 жовтня 2023 року прийнято до розгляду зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Приватний нотаріус ЗМНО Банковська Ю.В. про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на майно в порядку спадкування.
27 жовтня 2023 року представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат Балика П.О. подав відзив на зустрічну позовну заяву, в задоволенні якого просив відмовити як недоведеного, необґрунтованого і безпідставного. Вважав, що до зустрічної позовної заяви не додано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що мати ОСОБА_2 – ОСОБА_4 , є рідною сестрою Спадкодавця – ОСОБА_3 .
Ухвалою судді Бредуна Д.С. від 04 грудня 2023 року, після повторного автоматизованого розподілу справи між суддями у зв`язку із закінчення терміну повноважень судді Гнатик Г.Є., прийнято до розгляду цивільну справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Банкова Юлія Василівна про визнання права власності в порядку спадкування, і за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Банкова Юлія Василівна, про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на майно в порядку спадкування. Розгляд справи розпочато спочатку. Призначено підготовче засідання. 
26 лютого 2024 року представник позивачки ОСОБА_6 подав заяву про виклик і допит в якості свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
26 лютого 2024 року позивачка ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Балики П.О. подала уточнену позовну заяву, в якій, по суті, доповнено підстави подання позову. Предмет позову і розмір позовних вимог не змінено. За результатами розгляду просять визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування вказано, що у матеріалах спадкової справи було відсутнє документальне підтвердження того, що ОСОБА_4 є рідною сестрою ОСОБА_3 , у зв`язку з чим висновки нотаріуса, що наявні спадкоємці попередньої черги, є безпідставними. Оскільки права ОСОБА_1 на спадкування після ОСОБА_3 оспорюються ОСОБА_2 , та для ОСОБА_1 існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку свідоцтва про права власності на спадкове майно (відмова Нотаріуса), позивачка вимушена звернутися до суду із цим позовом та просить суд застосувати такий спосіб захисту, як визнання права власності на спадкове майно. 
Прабабця ОСОБА_1 є рідною сестрою спадкодавці ОСОБА_3 , але ОСОБА_1 не має документів на підтвердження цих родинних відносин. І прабабця ОСОБА_1 , і спадкодавець ОСОБА_3 обидві родом із Нижньосірогозького району Херсонської області, про що міститься запис у паспорті ОСОБА_1 та у свідоцтві про смерть ОСОБА_9 . Ті родичі, які можуть мати частину документів на підтвердження зазначених родинних відносин, знаходяться на окупованій території Нижньосірогозького району Херсонської області і з ними відсутній зв`язок та отримати ці документи об`єктивно на теперішній час неможливо. З огляду на зазначене, ОСОБА_1 не заявляє у цій справі в якості підстави для спадкування про дальні родинні відносини із спадкодавцем, адже в силу об`єктивних причин не може це довести. 
Натомість ОСОБА_1 є спадкоємцем у відповідності до ст. 1264 ЦК України, як особа, яка проживала із Спадкодавцем однією сім`єю більше ніж п`ять років, – з початку літа 2016 року. 
Ухвалою судді від 26 лютого 2024 року прийнято до розгляду уточнену (із зміною підстав позову) позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Банкова Юлія Василівна про визнання права власності в порядку спадкування. 
22 березня 2024 року відповідачка ОСОБА_2 в особі представника – адвоката Турчинського М.І. подали відзив на уточнену (із зміною підстав позову) позовну заяву, в якій наполягали не необхідності відмовити в задоволенні первісного позову. Наполягала, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємицею четвертої черги, тоді як вона, ОСОБА_2 , спадкоємиця другої черги. Про ці обставини достеменно обізнана і сама ОСОБА_1 . Також оспорила факт проживання ОСОБА_1 з померлою, та спільне ведення господарства.
08 квітня 2024 року позивачка ОСОБА_1 подала заяву, в якій надає згоду на її допит в якості свідка.
Ухвалою суду від 08 квітня 2024 року закрите підготовче провадження. Справу призначено до судового розгляду по суті. Встановлено наступний порядок з`ясування обставин справи та порядок дослідження доказів, а саме: заслухати вступне слово учасників, допитати позивачку ОСОБА_1 в якості свідка, допитати свідків зі сторони позивача ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , далі свідків зі сторони відповідача: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , після чого дослідити письмові докази. 
Ухвалою суду протокольної форми від 12 травня 2025 року прийнято відмову сторони позивача від допиту в якості свідка позивачки ОСОБА_1 , та допиту свідка ОСОБА_8 . 
Ухвалою суду від 20 січня 2026 року, у зв`язку із четвертою поспіль неявкою до судового засідання сторони позивача за зустрічним позовом, було залишено без розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Банковська Юлія Василівна про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на майно в порядку спадкування. 
Ухвалою суду протокольної форми від 20 січня 2026 року визнано недоцільним подальше відкладення розгляду для виклику свідка ОСОБА_12 , та постановлено завершити судовий розгляд без допиту вказаного свідка. 
В судовому засіданні представник позивача – адвокат Никоненко Олег Олександрович пояснював, що ОСОБА_1 з 2016 року мешкала з померлою ОСОБА_3 , і отже вона є спадкоємцем четвертої черги. При цьому, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва, оскільки є спадкоємець 3ї черги, – ОСОБА_2 . Таку відмову вважає неправомірною, а доводи відповідачки безпідставними і не доведеними. 
В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення первісного позову. Пояснила, що у ОСОБА_13 і ОСОБА_14 були діти: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 . Сестер було шестеро. Вона, ОСОБА_2 , є донькою ОСОБА_22 (рідної сестри ОСОБА_3 ). А у ОСОБА_23 була донька ОСОБА_24 , і тієї донька ОСОБА_12 , а у тієї – донька ОСОБА_25 , що є позивачкою у справі. ОСОБА_26 жила по АДРЕСА_3 (чи 25), і просто «прилипла» до тітки. ОСОБА_3 казала, що прописала у себе ОСОБА_27 , оскільки та хотіла влаштуватись на роботу, і це було необхідно, для роботи на заводі. Однак ОСОБА_28 у тітки не жила. Десь раз на десять днів, відповідачка носила продукти ОСОБА_3 , і тому знає точно. Позивачку у тітки бачила лише один раз. Нотаріус відмовив відповідачці у отриманні свідоцтва, оскільки не було всіх документів, та сказали, що суд розбереться. 
В судовому засіданні представник відповідача – адвокат Турчинський Максим Ігоревич пояснював, що оскільки є спадкоємці попередньої черги, нотаріус обґрунтовано відмовив позивачці ОСОБА_1 . Натомість ОСОБА_2 зверталась до архівів, щоб підтвердити спорідненість, однак документи були викрадені окупантами під час окупації Херсону. З позовом не згодні, щодо черговості, оскільки факт проживання не є важливим, як і витрати на житлово-комунальні послуги, поховання і так далі. Вважає належним спадкоємцем саме ОСОБА_2 .
В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що він є батьком позивачки ОСОБА_1 . ОСОБА_3 , сестра його бабусі. Коли ОСОБА_28 закінчила школу, стояло питання навчатись. Вона в 2016 році поїхала до Швецової, щоб та її прописала у себе, і вони стали проживати разом. Які обов`язки по дому несла ОСОБА_25 , він не знає, але та жила разом з ОСОБА_29 , сплачувала комуналку, і тому подібне. В перші часи він відвідував доньку, десь раз на пів року, потім, десь через 2 роки, він переїхав в Запоріжжя, і відвідував вже раз на тиждень. Його теща двоюрідна племінниця по дружині – прабабуся (її рідна сестра). Відповідачку ОСОБА_2 він не знає, і раніше не бачив. Донька з початку війни проживала з ними, а на момент смерті ОСОБА_3 (до і після цього), донька жила там. В день смерті ОСОБА_29 , донька була на відпочинку на морі. У ОСОБА_30 чоловіка і дітей немає. Квартира, де вона проживала з ОСОБА_29 , однокімнатна. Свідок бував там 3,5-4 року поспіль раз на тиждень. Донька навчалась в ліцеї з 2016 року, наче по 2018 рік, а потім пішла працювати на феросплавний завод. 
В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона є давнішньою знайомою ОСОБА_31 . З відповідачкою свідок працювала на «Запоріжсталі». Знає її з 1975 року. ОСОБА_32 проживала у Хортицькому районі («Бабурці»), і кілька років тому її не стало. Тітку відповідачки свідок знає з 2009-2010 років, – родичі свідка проживали в Разумовці, і коли разом з ОСОБА_2 їздили туди відпочивати, заїжджали до тітки. Їздили часто, з травня по вересень, десь раз на тиждень. ОСОБА_33 заїжджали до тітки. Свідок разом із ОСОБА_34 піднімались до ОСОБА_3 , і під двері привозила овочі/фрукти, також і від родичів свідка. Тітка називала відповідачку племінницею. Відповідачка зверталась до неї ОСОБА_35 . Свідок бувала в квартирі ОСОБА_3 і знає, що та проживала одна. Нікого іншого не було. ОСОБА_2 казала, що ОСОБА_3 рідна тітка (рідна сестра її мами). Особисто мати відповідачки не знає і родинні документи не бачила. Про інших родичів ОСОБА_3 свідку не відомо.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що його мама товаришувала з ОСОБА_36 . Остання просила його підвезти її на « ОСОБА_37 », оскільки у неї були важкі сумки. Він підвозив, допомагав занести сумки на восьмий поверх, де жила тітка відповідачки, за якою вона доглядала. В квартиру він заходив, бачив літню бабусю. ОСОБА_38 називала її «тьотя», а та у відповідь, – «племінниця». Квартира однокімнатна. Нікого іншого в квартирі не було. Бабуся жила сама. Свідок тільки заносив продукти. Таких поїздок у нього було 5-8, до 2021 року. Десь приблизно у 2018, 2019, 2020 роках. 
Заслухавши пояснення учасників, свідків, розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. 
Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України). 
Згідно ч.1 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України). 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 27 липня 2016 року по момент звернення до суду була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 . 
15 лютого 2019 року ОСОБА_1 подала до завідуючої відділенням соціальної допомоги вдома Хортицького району Запорізького міського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) заяву, згідно якої просить припинити надання соціальної послуги догляд вдома з 18.02.2019 року ОСОБА_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , у зв`язку з її реєстрацією за даною адресою, та догляду за нею. Вона повністю бере на себе обов`язки по догляду за нею.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Догмарівка Нижньосірогозького району Херсонської області, у віці 89 років, місце смерті Хортицький район міста Запоріжжя (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис №1917).
Договір замовлення на організацію та проведення поховань ОСОБА_3 05 серпня 2021 року укладено ОСОБА_1 .
Також 04 серпня 2021 року ОСОБА_1 уклала договір №47169 з СКП «Об`єднана житлово-комунальна, побутова та ритуальна служба» Широківської сільської ради Запорізької області, про надання місця на Кладовищі для поховання особи та/або здійснення резервування місця на Кладовищі для подальшого поховання. Такі послуги були сплачені ОСОБА_1 .
Згідно свідоцтво про поховання №47169, наявного у ОСОБА_1 , ОСОБА_3 похована 05 серпня 2021 року на ділянці № НОМЕР_2 , ряд № НОМЕР_3 , місце № НОМЕР_4 кладовища Святого Миколая.
На момент смерті, ОСОБА_3 належала квартира АДРЕСА_1 (свідоцтво №4369 про право власності на житло від 11.11.1993 року, висновок про реєстрацію кв. АДРЕСА_5 від 21.12.1993 року, технічний паспорт на квартиру).
08 вересня 2021 року ОСОБА_1 подала до приватного нотаріуса ЗМНО Банковської Ю.В. заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_3 , як особа, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як 5 років до часу відкриття спадщини. 
20 грудня 2021 року до приватного нотаріуса ЗМНО Банковської Ю.В. заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_3 подала ОСОБА_2 , посилаючись, що вона є племінницею померлої, рідна сестра якої, мати ОСОБА_2 – ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
До заяви долучила: свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 , актовий запис №911, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьки ОСОБА_39 , ОСОБА_4 ; повторне свідоцтво про смерть серії НОМЕР_6 , актовий запис №3063, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки с-ще Н-Карпівка Курінського району Карагандинської області Республіки Казахстан, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Згідно посвідки про народження серії НОМЕР_7 , батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_13 і ОСОБА_14 . 
Крім того, суду відповідачка ОСОБА_2 надала особисте листування з нею особи, в тому числі підписаної «тітка ОСОБА_20 », та архівні довідки, що ОСОБА_40 навчалась в І Покровській НСШ Н.Сірогозського району Херсонської області, та працювала у Нурінському відділі охорони здоров`я. 
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної від 18 лютого 2022 року приватний нотаріус ЗМНО Банковська Ю.В. відмовили ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про права на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , у зв`язку з наявністю спадкоємця попередньої черги, за правом представлення. 
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч.ч.1, 2 ст. 1258 ЦК України). 
У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).
Посилаючись саме на четверту чергу спадкування, ОСОБА_1 вважає себе спадкоємцем померлої ОСОБА_3 . Жодних документів про родинне споріднення з ОСОБА_3 стороною позивачки не надавалось. 
На підтвердження такої обставини, суду було надано: пояснення батьком позивачки – ОСОБА_7 ; інформацію про спільну реєстрацію ОСОБА_1 з померлою ОСОБА_3 за 5 років 5 днів до смерті останньої; заяву ОСОБА_1 від 15 лютого 2019 року до служби соціальної допомоги; документи по похованню ОСОБА_3 .
При цьому, свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_10 заперечили спільне проживання позивачки з померлою.
Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини 2 статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.
За приписами ч.2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 року №5-рп/99, у якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.
Проте, в судовому засіданні було доведено лише факт спільної реєстрації ОСОБА_1 з померлою ОСОБА_3 , однак не факт спільного проживання, наявність у них спільного бюджету і спільних коштів, несення позивачкою спільних витрат із ОСОБА_3 , в тому числі, оплату комунальних послуг, утримання житла, його ремонт, обладнання побуту, придбання продуктів, речей, ліків, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Заява від 15 лютого 2019 року до завідуючої відділенням соціальної допомоги вдома Хортицького району Запорізького міського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), свідчить що ОСОБА_1 виявила бажання взяти на себе обов`язки по догляду за ОСОБА_3 з 18 лютого 2019 року, тобто, за 2,5 роки до смерті ОСОБА_3 , однак не факт здійснення відповідного догляду. 
Як вже було наголошено вище, згідно з частиною першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. 
За таких обставин, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю. 
Питання прийняття спадщини ОСОБА_2 та факт її родинних відносин з померлою ОСОБА_3 судом не вирішується, оскільки зустрічний позов було залишено без розгляду ухвалою суду від 20 січня 2026 року. 
Понесені позивачем судові витрати, відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 89, 206, 229, 247, 263-265 ЦПК України, суд –
У Х В А Л И В :

Відмовити повністю в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса: АДРЕСА_6 ), третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Банкова Юлія Василівна ( АДРЕСА_7 ) про визнання права власності в порядку спадкування.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано. 
Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня складання повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.С. Бредун