04.02.2026 Справа № 363/588/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12026116150000007, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.01.2026 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вишгород, Вишгородського району, Київської області, громадянина України, неодруженого, маючого професійно-технічну освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.07.2022 № 92 (по стройовій частині) військовослужбовця військової служби за призивом під час мобілізації на особливий період, рядового ОСОБА_3 , призначено на посаду водія-заправника автомобільного відділення підвозу пального та мастильних матеріалів взводу матеріального забезпечення 4 аеромобільного батальйону.
Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. 
Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.
Відповідно до ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України.
Згідно зі ст. 178 Цивільного кодексу України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.
Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст.26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Під час проходження військової служби рядовий ОСОБА_3 повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст. ст. 11, 12, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Однак, всупереч вищенаведеним нормативно - правовим актам, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 19.09.2025, у ОСОБА_3 виник кримінально протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, а саме дизельним паливом у кількості 150 літрів. 
Реалізуючи свій злочинний умисел, у невстановлений в ході досудового розслідування точний час, але не пізніше 10 год. 00 хв. 19.09.2025, ОСОБА_3 перебуваючи у приміщенні ФОП « ОСОБА_4 » за адресою: АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер вчинених дій, з метою заволодіння паливними талонами торгової марки «КЛО» на дизельне паливо у кількості 150 літрів належних ОСОБА_4 зловживаючи його довірою, під приводом заправки службового автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «814L», зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , та за які ОСОБА_3 розписався у відомості про отримання, що давало можливість заправити вищевказаний автомобіль самостійно. Після чого отримав реальну змогу розпоряджатися вказаним майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 7 700,00 грн.
Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, а саме – заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Положеннями ч. 2 та 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КПК України - суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України - вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Одночасно з обвинувальним актом було подано клопотання про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, в якому прокурор просив провести розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні № 12026116150000007 від 13.01.2026 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , за ч. 1 ст. 190 КК України, у спрощеному провадженні. Клопотання було мотивовано тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, є кримінальним проступком, обвинувачений під час досудового розслідування у формі дізнання беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, про що він подав також відповідну письмову заяву.
До обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 складену у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , в якій обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу, висловив повну та безумовну згоду із встановленими досудовим розслідуванням фактами та обставинами, а також засвідчив правильність їх розуміння, а також заяву потерпілого – ОСОБА_4 про згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 у своїй заяві зазначає, що його повідомлено про обмеження права на апеляційне оскарження у випадку розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні. Обвинувачений ОСОБА_3 висловлює свою безумовну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Положення ст. 12 КК України в сукупністю із санкцією ч. 1 ст. 190 КК України свідчать, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку.
Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст.ст. 381-382 КПК України.
Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього матеріали та додатки, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, а саме – заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 1 ст. 190 КК України, ступінь тяжкості вказаного кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України суд враховує щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 , та активне сприяння розкриттю злочину, як обставини, що пом`якшують кримінальну відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Судом встановлено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Вишгород, Вишгородського району, Київської області, громадянин України, неодружений, маючий професійно-технічну освіту, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно.
За сукупності вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирався.
Цивільний позов в межах кримінального провадження не подавався.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 381-382, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області, з урахуванням особливостей передбачених ст. 394 КПК України.
Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Головуючий суддя ОСОБА_1