Справа №: 302/29/26 3/302/26/26 	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2026 	селище Міжгір`я	

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Кривка В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.204-1 ч.1 КУпАП, за протоколом серії ЗхРУ № 356783 від 01.01.2026 року, який складений інспектором прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » тип (В) НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_1 , стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , гр.України, місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 від 15.12.2000 року, виданий Первомайським РО УМВД України в Харківській області, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину (свідоцтво серія НОМЕР_3 ), раніше до адміністративної відповідальності за порушення правил прикордонного режиму не притягався, номер телефону: НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , - 

В С Т А Н О В И В:
Згідно з зазначеним протоколом 01.01.2026 року близько 19 год 37 хв прикордонним нарядом «Контрольний пост» у межах контрольованого прикордонного району на ок.н.п. Міжгір`я територія Міжгірської селищної громади Хустського району Закарпатської області було виявлено громадянина України ОСОБА_2 , який здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза пунктами пропуску через державного кордону України, чим порушив вимоги статей 9 і 12 Закону України «Про державний кордон України».
Ці дії ОСОБА_2 працівник прикордонної служби кваліфікував за ст.204-1 ч.1 КУпАП.
ОСОБА_2 у залі судового засідання повністю заперечив обставини, які викладені в протоколі, та свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 204-1 ч.1 КУпАП, пояснивши, що разом з дружиною ОСОБА_3 прямував на власному автомобілі в санаторій Теплиця, який розташований у м. Виноградові. У цей санаторій вони їхали не перший раз, напередодні все було заброньовано на ім`я його дружини, про що надав відповідні підтвердження в справу у виді квитанцій (рахунків). Додатково пояснив, що спочатку його зупинили на блок пості Торунь, однак опісля перевірки відпустили. Надалі на околиці селища Міжгір`я його зупинили працівники прикордонної служби, яким він надав паспорт громадянина України, показав Резерв + та пояснив мету перебування в контрольованому прикордонному районі, після чого останні висловили йому претензію, чому він як мешканець міста Дніпра не воює.
Оцінивши зміст протоколу і подані в справу матеріали, пояснення ОСОБА_2 , суддя дійшов такого висновку.
Стаття 204-1 ч.1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за таке : перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Постановою КМУ № 1194 від 03.08.1998 із змінами і доповненнями передбачено, що Хустський район Закарпатської області є контрольованим прикордонним районом.
Згідно з Положенням про прикордонний режим, затв. пост. КМУ № 1147 від 27.07.1998 (із змін. і доп.) передбачено порядок в`їзду, перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі. Цим же положенням передбачено, що прикордонна смуга це ділянка місцевості завширшки 5 км.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Працівниками прикордонної служби надані такі докази у справу як:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 356783 від 01.01.2026 року, згідно якого ОСОБА_2 01.01.2026 ознайомлений зі змістом протоколу, підписав його без зауважень та доповнень, примірник протоколу отримав 01.01.2026 року та надав на окремому аркуші особисті пояснення;
- рапорт інспектора прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » тип (В) НОМЕР_1 прикордонного загону Б. Стан начальнику відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » тип (В) ОСОБА_4 від 01.01.2026 року, який за змістом відповідає змісту протоколу з додатковою вказівкою, що ОСОБА_2 мав намір перетнути державний кордон з України в Румунію поза пунктом пропуску у зв`язку з пошуком роботи та кращих умов життя;
- письмові пояснення ОСОБА_2 від 01.01.2026 року, які відповідають наданим у залі судового засідання.
Із змісту матеріалів справи видно, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не доведені жодним належним та допустимим доказами, адже посадовою особою не додано до матеріалів справи ні письмові пояснення свідків, ні відео-, аудіозаписи обставин вчинення правопорушення.
У такому випадку суд хотів би навести ситуацію, яка була на розгляді в Європейському Суді з прав людини у справі «Старков та Тищенко проти Росії» (рішення від 17 грудня 2019 року). Зокрема в пункті 26 Страсбурзький суд звернув увагу на те, що в цій справі єдиними доказами, на які посилалися суди при визнанні заявників винними, були протокол про адміністративне правопорушення та заяви співробітників поліції. Він вважає, що нездатність національних судових органів отримати свідчення незалежних спостерігачів за оспорюваним подій підірвала загальну справедливість судового розгляду.
Натомість ОСОБА_2 спростовано доводи посадової особи, яка склала протокол, рахунком санаторія Теплиця на платника ОСОБА_5 з вказівкою призначення платежу послуги санітарно-курортного лікування на термін 02.01.2026 року по 08.01.2026 року на двох осіб на сім днів сумою 9800 грн, квитанцією про сплату ОСОБА_3 11.11.2025 року 9800 грн ТОВ «Багатопрофільний Санаторій Теплиця», ЄДРПОУ-33129840, за послуги санітарно-курортного лікування, та рахунками №, № ПСБ-011465, ЯАБ-011465 платника ОСОБА_5 на послуги харчування та проживання від 11.11.2025 року з вказівками, що ці рахунки не є обов`язковими авансами та можуть бути оплачені клієнтом на місці надання послуг.
Крім цього, з обставин справи видно, що ОСОБА_2 перебував у контрольованому прикордонному районі з належними документами (мав при собі паспорт громадянина України). Таке відповідає пункту 8 Положення про прикордонний режим. Посадовою особою не зазначено у протоколі, які саме положення законодавства, яке регулює прикордонний режим порушив ОСОБА_2 .
Сам факт виявлення ОСОБА_2 ок.н.п.Міжгір`я, не вказує безсумнівно на намір або спробу незаконно перетнути державний кордон поза пунктами пропуску. Більш того, в межах населеного пункту Міжгір`я Хустського району Закарпатської області відсутній пункт пропуску через державний кордон України. Цей населений пункт не розташований на межі кордонів України з іншими країнами і прибуття громадян до цього населеного пункту, не дають однозначних підстав стверджувати про намір особи незаконно перетнути державний кордон України. 
Отже, суд не встановив обставин реального здійснення порушення правил прикордонного режиму. Адже фіксації ознак адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, не здійснено в установленому законом порядку. У справу не подано належних, достовірних і допустимих доказів для ствердження вини особи за ознаками правопорушення, передбаченого статтею 204-1 ч.1 КУпАП, відповідно до положень статті 251 КУпАП. Ця норма передбачає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
Окрім цього, суд констатує, що ок.н.п. Міжгір`я знаходиться на відстані приблизно 100 км від кордону України з Румунією і на території Міжгірської селищної громади та колишнього Міжгірського району Закарпатської області не має пропускних пунктів прикордонного режиму.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не можу бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Суд не має повноважень збирати докази винуватості особи відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» ("Malofeyevav. Russia", рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».
З огляду на встановлені обставини, викладене обґрунтування, суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_2 не доведена засадою поза розумним сумнівом (застосування принципу в рішенні ЄСПЛ «Кобець проти України»).
Цей висновок суду дає підстави застосувати положення статті 247 п.1 КУпАП, тобто закрити провадження в справі.
Керуючись статтями 280, 283-285, 247 п.1 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :
Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 204-1 ч.1 КУпАП, стосовно ОСОБА_2 за відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.
Апеляційну скаргу на постанову судді може бути подано в Закарпатський апеляційний суд через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня винесення постанови в порядку, передбаченому КУпАП.
Постанова набирає законної сили згідно з ст.294 КУпАП після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова складена 16.01.2026. 

Суддя: 	В. П. Кривка