Справа № 638/24192/25
Провадження № 3/638/88/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Харків

Суддя Шевченківського районного суду м. Харкова Хайкін В. М. розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов із Управління патрульної поліції в Харківській області відносно: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

03.12.2025 року у провадження Шевченківського районного суду м. Харкова надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №523792, 26.11.2025 року о 01 год. 59 хв. в м. Харків, вул. Університетська, 9, водій керував тз з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Водій пройшов огляд на місці зупинки тз за допомогою газоаналізатора драгер алкотест 6810 тест 2911, результат 0,01 проміле. З результатом огляду був не згоден, від проходження огляду в закладі КНП ХОР ОКНЛ у лікаря нарколога відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
26.01.2026 року через підсистему «Електронний суд» від представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Клочкової А.О. до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки ОСОБА_1 перебуває на військовій службі, що унеможливлює його прибуття в судове засідання.
26.01.2026 року через підсистему «Електронний суд» від представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Клочкової А.О. до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі статті 247 КУпАП або вирішити питання щодо можливості застосування аналогії закону та призначити більш м`яке стягнення у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами. Клопотання вмотивоване тим, що з наявного відеозапису встановлено, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній погодився та розпочав його проходити, однак при цьому працівниками поліції було безпідставно повідомлено ОСОБА_2 про те, що він нібито ухиляється від проходження такого огляду та в подальшому було складено протокол за порушення п. 2.5 ПДР України. Тобто, вказані дії свідчать про недоотримання встановленого законом порядку огляду, а саме порушення частини 3,4 статті 266 КУпАП, п. 6 Порядку №1103, п. 7 Розділу І Інструкції №1452/735 та вказує на відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Окрім цього, адвокат зазначає, що вимога інспектора патрульної поліції до ОСОБА_2 про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння була безпідставною, незаконною та необґрунтованою, а результати огляду в силу приписів статті 266-1 КУпАП є недійсними, оскільки ОСОБА_2 є військовослужбовцем, а тому огляду на стан сп`яніння мав бути проведений виключно посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини, іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, а не інспектором поліції. Також адвокат зазначає, що правопорушення, вчинене військовослужбовцем при виконанні обов`язків військової служби тягне за собою адміністративну відповідальність, визначену главою 13-Б Кодексу України про адміністративні правопорушення та не підлягає правовому регулюванню глава 10 КУпАП, на підставі якої відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП. Окрім цього, захисник зазначає, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, а саме виконував наказ щодо забезпечення оборони України, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності. Також співробітниками поліції було порушено права ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, передбаченого статтею 59 Конституції України, що свідчить в свою чергу про недопустимість доказів, наявних у матеріалах справи. А також захисник вказує, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем, який проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , за час служби отримав безліч нагород та відзнак та зарекомендував себе з позитивного боку. Посвідчення водія ОСОБА_1 необхідно останньому для виконання обов`язків військової служби та переміщення по службі, а тому у разі притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, просить суд вирішити питання щодо можливості застосування аналогії закону та призначити більш м`яке стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до статті 69 Кримінального кодексу України, в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП у виді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами.
Щодо поданого клопотання про відкладення розгляду справи, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 1 статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Частиною 2 цієї статті не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за частиною 1 статті 130 КУпАП.
Суд зауважує, що наведені вище положення статті 268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП, за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Крім того, ОСОБА_1 скористався допомогою захисника, який представляє його інтереси.
Наразі, його інтереси представляє адвокат Клочкова Аліна Олександрівна, яка в інтересах ОСОБА_1 має всі можливості подати суду пояснення, клопотання та докази у цій справі.
Окрім цього, сам ОСОБА_1 не був позбавлений можливості з 03.12.2025 року подати до суду докази, пояснення, заперечення щодо своєї невинуватості. Такі відповідні пояснення та заперечення від імені ОСОБА_1 були надані його захисником – адвокатом Клочковою А.О.
Отже, зважаючи на те, що учасники процесу належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду були надані відповідні пояснення та заперечення, а також докази, що стосується розгляду даної справи, враховуючи той факт, що ОСОБА_1 скористався своїм правом мати представника, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів та доказів за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а також його представника – адвоката Клочкової А.О.
Суддя, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов до наступних висновків.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог статті 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно статті 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Положення частини 1, 2 статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Згідно частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог статті 256 КУпАП. Процедура проведення поліцейським огляду водія на стан алкогольного сп`яніння відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року. Відповідно до положень п.2 розділу І зазначеної інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно п. 3 розділу І Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Судом досліджено долучений працівниками поліції відеозапис, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Land Rover, номерний знак НОМЕР_2 , що зафіксовано на бодікамеру працівника поліції та був зупинений працівниками поліції за виїзд транспортного засобу на зустрічну смугу руху.
Працівниками поліції була здійснена перевірка документів ОСОБА_1 , а також пасажира транспортного засобу та під час спілкування з водієм, працівники поліції виявили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.
Також під час вказаного спілкування ОСОБА_1 повідомив, що їде з Куп`янська та приїхав на пару днів відпочити та в подальшій розмові повідомив працівникам поліції, що вживав алкоголь, а саме «пиво».
А тому доводи захисника в частині того, що ОСОБА_1 виконував наказ щодо забезпечення оборони України не знаходить свого підтвердження, а спростовується відеозаписом, на якому чітко ОСОБА_1 зазначає, що «ми заблукали та приїхали на пару днів відпочити», проте звідки останні їхали повідомили, а на запитання поліцейських «куди прямуєте», відповіді отримано не було.
ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат якого становить 2,01% проміле.
Із відеозапису вбачається, що неодноразово співробітниками поліції пропонувалось ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте останній деякий час вагався, пропонував «домовитись» співробітникам поліції, також останні попереджали ОСОБА_1 щодо можливої кримінальності відповідальності. Також поліцією було роз`яснено ОСОБА_1 , якщо останній не згоден із результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного на місці зупинки транспортного засобу, то є можливість пройти відповідний огляд у лікаря-нарколога в КНП ХОР ОКНЛ.
Проте, ОСОБА_1 категорично відмовлявся ставити свій підпис під будь-яким документом та був не згоден із проведеним оглядом на стан сп`яніння, проте пройти відповідний огляд в медичній установі відмовлявся. 
Так, статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння. 
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Як зазначало раніше, відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Працівниками поліції не одноразово вказувалось на наявність ознак у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголь з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, що також відображено в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленні на медичний огляд водія транспортного засобу.
Відповідно до пункту 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду №1103, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Пунктом 4 Порядку визначено, що огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.
Пунктом 5 Порядку встановлено, що результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.
Пункт 6 Порядку визначає, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.
Пункт 7 Порядку визначає, що поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
Пунктом 8 Порядку встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Таким чином, доводи сторони захисту спростовуються матеріалами справи, які були досліджені судом в повному обсязі.
Результат змісту алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 становить 2,01% проміле, що перевищує відповідну норму у вигляді 0,2% проміле, із вказаним результатом останній був не згоден, проїхати до відповідної медичної установи ОСОБА_1 відмовлявся.
Тобто, під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції були дотримані вимоги Кодексу України про адміністративне правопорушення, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду №1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735, що відображено в матеріалах справи та підтверджується долученим відеозаписом.
Тому суд приходить до висновку, що діями ОСОБА_1 порушено вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України: «Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а тому суд кваліфікує його дії за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення – «Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а саме - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Винність правопорушника у вчиненні даного адміністративного правопорушення повністю доведена та підтверджується сукупністю достатніх та незаперечних доказів, досліджених під час судового розгляду, а саме: змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №523792 від 26.11.2025 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результати огляду на стан сп`яніння: позитивний 2,01% проміле, з результатом не згоден; тестом №2911 від 26.11.2025 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.11.2025 року; рапортом інспектора поліції; відеозаписом з місця події, що міститься на технічному носії – диску.
Як вбачається із матеріалів справи, сторона захисту зверталась до Управління патрульної поліції в Харківській області із скаргою щодо можливих неправомірних дій працівників УПП в Харківській області ДПП та відповідно 22.01.2026 року останнім була надана відповідь, зокрема в листі зазначено, що дослідженням матеріалів, що містяться в ІКС «ІПНПУ», переглядом відеозаписів з портативних відео реєстраторів працівників УПП в Харківській області ДПП, будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про протиправні дій працівників УПП в Харківській області ДПП не встановлено. Також повідомлено, що на момент проведення службової перевірки остаточне рішення суду відсутнє та надати оцінку діям працівникам УПП в Харківській області ДПП буде можливо після прийняття рішення суду.
Окрім цього, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Навпаки, із відеозапису вбачається, що працівники поліції спокійно, лаконічно та в межах своїх функціональних обов`язків спілкувались із ОСОБА_1 .
Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні, у зв`язку з чим, суд вбачає у діях ОСОБА_1 свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до статті 10 КУпАП.
Щодо посилання сторони захисту на те, що працівниками поліції було порушено права ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу. Із відеозапису вбачається, що співробітниками поліції були роз`яснені права відповідно до статті 268 КУпАП, окрім цього, тривалий час ОСОБА_1 вагався проходити огляд та стан сп`яніння чи ні, а також ставити свій підпис чи не ставити, проте мав достатньо часу для залученням фахівця в галузі права або адвоката. Також, ОСОБА_1 скористався своїм правом на правову допомогу та інтереси останнього в суді представляє його адвокат – Клочкова А.О.
Щодо твердження сторони захисту про те, що поліцейським не було взято до уваги, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння останньому необхідно було за вимогами статті 266-1 КУпАП, то слід зазначити, що норми діючого КпАП України містять: 2 частини, V розділів та 33 глави.
Отже, другий розділ особливої частини зазначеного кодексу містить главу 10 «Адміністративні правопорушення на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку», яка в свою чергу в собі містить статтю 130 КУпАП, за якою висунуто звинувачення ОСОБА_1 та главу 13-Б «Військові адміністративні правопорушення», тобто правопорушення, передбачені статтями 172-10– 172-20 КУпАП.
Зазначені склади правопорушень містять в собі тотожню обставину об`єктивної сторони адміністративного правопорушення «певні дії вчинені у стані алкогольного сп`яніння», проте, різні об`єктивні склади правопорушень та різні суб`єкти правопорушень, а окрім цього, відповідно до статті 255 КУпАП, і особи, які мають право складати протоколи про зазначені адміністративні правопорушення різні (стаття 130 - органи Національної поліції, статті 172-10 – 172-20 – органи управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України).
Так, за статтею 130 КУпАП суб`єкт правопорушення є спеціальний (водії транспортних засобів, інші особи, що керували транспортними засобами – частина 1-4 цієї статті; судноводії - частина 5 цієї статті; інші особи, які керували річковими або маломірними суднами - частина 6 цієї статті);
у статтях 172-10 -172-20 КУпАП суб`єкт правопорушення також є спеціальним – військовослужбовці, а тому в протоколі обов`язково повинні бути відображені ознаки спеціального суб`єкту з посиланням на відповідні докази, які додаються до протоколу (посвідчення водія – для статті 130, чи довідку про неотримання такого посвідчення; для статті 17210 – 17220 - де, коли, яким наказом, та в період якого особливого стану та інше опинився на військовій службі та чи відповідає він критерію військовослужбовця).
Відтак, навіть незважаючи на ту обставину, що ОСОБА_1 зазначав поліцейським при зупинці транспортного засобу що він є військовослужбовцем, проте, у зв`язку із тим, що він обвинувачувався у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, яка не відноситься до військових правопорушень та має свою процедуру для проведення відповідного огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, то поліцейськими вірно проведено огляд водія транспортного засобу - на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння за нормами до статті 266 КУпАП, а не військовослужбовця - за вимогами статті 266-1 КУпАП.
Доводи сторони захисту про те, що поліцейські не уповноважені проводити огляд військовослужбовця та складати стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення, є помилковими, оскільки необхідно враховувати вимоги частини 1 статті 15 КУпАП, де крім іншого, зазначено, що військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
З огляду на викладене, ОСОБА_1 перебував у площині адміністративного процесу саме як водій транспортного засобу, відповідно, порядок його огляду регулюється положенням статті 266 КУпАП.
Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 виконував наказ щодо забезпечення оборони України судом не приймається, оскільки на час зупинки ОСОБА_1 повинен був знаходитись безпосередньо в районах проведення бойових дій. Крім того, суд зауважує, що під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 не повідомляв про перебуванням під безпосереднім наказом командира, а навпаки зазначив, що «приїхав на пару днів відпочити».
Сам факт проходження ОСОБА_1 військової служби, є такими, що не свідчать про те, що за обставинами вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, в даному випадку, він діяв у стані крайньої необхідності.
Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.
Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 у запереченнях не зазначено й під час розгляду справи не встановлено.
Враховуючи викладене, доводи сторони захисту не знаходять свого підтвердження і спростовуються доказами, які наявні в матеріалах справи.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
Відповідно до частини 2 статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП, судом не виявлено. 
Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП, судом не встановлено.
Що стосується клопотання сторони захисту про призначення покарання без позбавлення права керування транспортними засобами, суд зазначає наступне.
Статтею 25 КУпАП передбачено, що позбавлення права керування транспортними засобами можуть застосовуватися як основні, так і додаткові адміністративні стягнення.
За одне адміністративне правопорушення може бути накладено основне або основне і додаткове стягнення.
Відповідно до частини 1 статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно з частиною 2 статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Зазначені обмеження законодавцем встановлені з урахуванням суспільної небезпеки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, яке відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому пом`якшуючи обставини при накладенні адміністративного стягнення на правопорушника, судом не враховуються.
Санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає накладення на водіїв штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та не містить альтернатив до застосування адміністративного стягнення, тобто за своїх характером ця норма є імперативною.
Отже, штраф і позбавлення права керування транспортними засобами є обов`язковим видом стягнення при порушенні частини 1 статті 130 КУпАП, санкція даної статті не передбачає накладення штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.
Вказана санкція у частині позбавлення права керування транспортним засобом є безальтернативною, а тому можливість накладення на водія стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами цією нормою не передбачена.
Також, суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП України, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
За таких обставин, ОСОБА_1 мав усвідомлювати та передбачати наслідки його дій під час керування транспортним засобом, можливість втратити право керування транспортним засобом в разі істотного порушення вимог ПДР України. 
Сам по собі факт того, що ОСОБА_1 на теперішній час проходить військову службу, має ряд нагород та відзнак, не є безумовною підставою для не застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Крім цього, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 діяв у межах крайньої необхідності.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія, тобто, ним було складено іспит на знання вимог ПДР України. За таких обставин, суд вбачає, що керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння є свідомим ігноруванням ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до статті 10 КУпАП
Враховуючи викладене, доводи сторони захисту суд вважає безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу.
Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Таким чином, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повністю доведена та враховуючи дані про особу правопорушника, наявні в матеріалах справи, тяжкість вчиненого правопорушення та обставини його вчинення, виходячи з умисної форми вини вчинення правопорушення, яке становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, ставлення особи до даного діяння, який незважаючи на сукупність беззаперечних доказів, заперечує свою винність, суд вважає за можливим застосувати адміністративне стягнення у межах санкції частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу, тобто грошове стягнення, з позбавленням спеціального права, тобто позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 40-1, 130, 221, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Клочкової Аліни Олександрівни про закриття провадження у справі – відмовити.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Відповідно до положень ст.ст.307-308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на користь держави.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Харківського апеляційного суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя: