Справа № 939/2027/25

РІШЕННЯ
Іменем України

15 січня 2026 року	селище Бородянка	

Бородянський районний суд Київської області в складі головуючої – судді Герасименко М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 серпня 2024 року та 11 вересня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ОСОБА_1 було укладено договори позики № 2387947 і № 73795135, відповідно, які підписані електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 39 від 23 грудня 2024 року і № 42 від 24 січня 2025 року до вказаного договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики № 2387947 від 05 серпня 2024 року в сумі 27 480 грн і 9 894 грн – за договором позики № 73795135 від 11 вересня 2024 року. Всупереч умовам вказаних договорів, відповідач не виконала взятих на себе зобов`язань, після відступлення права вимоги, остання не здійснила жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. Просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 37 374 гривень і судові витрати.
За ухвалою судді від 05 серпня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачу роз`яснено її право на подання відзиву на позов; відповідач відзив на позов суду не надала.
Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до висновку, що висунуті позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 05 серпня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ОСОБА_1 було укладено договір позики № 2387947, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора 132760, за умовами якого відповідач отримала позику в розмірі 8 000,00 грн, строком кредитування 29 днів до 02 вересня 2024 року, зі сплатою процентної ставки в розмірі 0,01% в день, починаючи з другого дня користування позикою, і комісії за надання позики в розмірі 43,22%, що становить 3 457,60 грн (а.с. 8-10, 11-12).
Крім того, 11 вересня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ОСОБА_1 було укладено договір позики № 73795135, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора 18722, за умовами якого відповідач отримала позику в розмірі 3 000,00 грн, строком кредитування 30 днів до 10 жовтня 2024 року, зі сплатою процентної ставки в розмірі 0,500 % в день, і комісії за надання позики в розмірі 15 %, що становить 450 грн (а.с. 23-25, 26-27, 28-29).
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 14/06/21 у відповідності до умов якого, а також на підставі додаткових угод до вказаного договору та реєстру боржників № 39 від 23 грудня 2024 року і № 42 від 24 січня 2025 року, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за вказаними договорами позики (а.с. 13-20, 21, 30-32, 33).
Відповідно до реєстру боржників № 39 від 23 грудня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики № 2387947 від 05 серпня 2024 року в розмірі 27 480,00 грн, яка складається із 8 000,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 480,00 грн – сума заборгованості за відсотками, 16 000,00 грн – сума заборгованості за пенею, 3 000,00 грн - комісія за надання позики (а.с. 21).
Згідно з розрахунком позивача, заборгованість ОСОБА_1 за договором позики № 2387947 станом на 31 травня 2025 року становить 27 480,00 грн, з яких: 8 000,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 480,00 грн – сума заборгованості за відсотками, 3 000,00 грн – комісія за надання позики, 16 000,00 грн – сума заборгованості за пенею (а.с. 22).
Відповідно до реєстру боржників № 42 від 24 січня 2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики № 73795135 від 11 вересня 2024 року в розмірі 9 894,00 грн, яка складається із 3 000,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 450,00 грн – сума заборгованості за відсотками, 5 994,00 грн – сума заборгованості за пенею, 450,00 грн – комісія за надання позики (а.с. 33).
З розрахунку вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за договором позики № 73795135 станом на 24 січня 2025 року становить 9 894,00 грн (а.с. 34-35).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами договорів досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитних договорів, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договорами № 2387947, 73795135 не виконала, у передбачений у договорах строк кошти (суми позики) не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики: - за договором № 2387947 від 05 серпня 2024 року у розмірі 8 000,00 грн; - за договором № 73795135 від 11 вересня 2024 року у розмірі 3 000,00 грн, що в загальному розмірі становить 11 000 гривень 00 копійок і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню.
Крім того, оскільки умовами кредитних договорів визначено зобов`язання відповідача щодо сплати комісії за надання кредиту, то суд дійшов висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 комісії: - за договором № 2387947 від 05 серпня 2024 року у розмірі 3 000,00 грн; - за договором № 73795135 від 11 вересня 2024 року у розмірі 450,00 грн, що в загальному розмірі становить 3 450 гривень 00 копійок.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає наступне.
За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладених між фінансовими установами та відповідачем договорів, дані фінансові установи надали позичальнику суму кредиту, а остання зобов`язувалася повернути надані кредити в повному обсязі у визначені договорами строки, а саме: за договором № 2387947 від 05 серпня 2024 року – до 02 вересня 2024 року; - за договором № 73795135 від 11 вересня 2024 року – до 10 жовтня 2024 року.
Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування: за договором № 2387947 від 05 серпня 2024 року – до 02 вересня 2024 року; - за договором № 73795135 від 11 вересня 2024 року – до 10 жовтня 2024 року. 
За умовами договору № 2387947, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ОСОБА_1 05 серпня 2024 року, відповідач отримала позику в розмірі 8 000,00 грн, строком кредитування 29 днів до 02 вересня 2024 року, зі сплатою процентної ставки в розмірі 0,01% в день, починаючи з другого дня користування позикою (а.с. 8-10, 11-12).
Згідно з розрахунком позивача, заборгованість ОСОБА_1 за договором позики № 2387947 станом на 31 травня 2025 року становить 27 480,00 грн, з яких: 8 000,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 480,00 грн – сума заборгованості за відсотками, 3 000,00 грн – комісія за надання позики, 16 000,00 грн – сума заборгованості за пенею (а.с. 22).
За умовами договору № 73795135, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ОСОБА_1 11 вересня 2024 року, відповідач отримала позику в розмірі 3 000,00 грн, строком кредитування 30 днів до 10 жовтня 2024 року, зі сплатою процентної ставки в розмірі 0,500 % в день (а.с. 23-25, 26-27, 28-29).
Згідно з розрахунком позивача, заборгованість ОСОБА_1 за договором позики № 73795135 від 11 вересня 2024 року станом на 24 січня 2025 року становить 9 894,00 грн, з яких: 3 000,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 450,00 грн – сума заборгованості за відсотками, 5 994,00 грн – сума заборгованості за пенею, 450,00 грн – комісія за надання позики (а.с. 33, 34-35).
Досліджені судом розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитом включає періоди, які виходять за межі строку кредитування, а тому є безпідставною і задоволенню не підлягає.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом у межах строку кредитування, визначеного договорами, а саме: 22,40 грн – за договором № 2387947 від 05 серпня 2024 року (8000 грн х 0,01% х 28 дні); 450,00 грн – за договором № 73795135 від 11 вересня 2024 року (3000 грн х 0,500% х 30 днів), що в загальному розмірі становить 472 гривні 40 копійок.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені за кредитними договорами № 2387947 і № 73795135 , суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 18, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим відповідним Законом, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Дію воєнного стану продовжено і він діє в Україні по теперішній час.
Згідно з розрахунками позивача, ним визначено пеню за порушення відповідачем грошового зобов`язання за договором позики № 2387947 від 05 серпня 2024 року в розмірі 16 000,00 грн і 5 994,00 грн за договором позики № 73795135 від 11 вересня 2024 року.
Однак, враховуючи, що період прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання припадає на період дії воєнного стану, то суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині.
Таким чином, оскільки відповідач умови кредитних договорів належним чином не виконувала, жодних заперечень щодо цього суду не надала, право вимоги за цими договорами перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_1 заборгованість: 
- за договором позики № 2387947 від 05 серпня 2024 року в розмірі 11 022,40 грн, з яких: 8 000,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 22,40 грн – сума заборгованості за відсотками, 3 000,00 грн – комісія за надання позики;
- за договором позики № 73795135 від 11 вересня 2024 року в розмірі 3 900,00 грн, з яких: 3 000,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 450,00 грн – сума заборгованості за відсотками, 450,00 грн – комісія за надання кредиту,
а всього в загальному розмірі 14 922,40 гривень.
Оскільки позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1 209 грн, виходячи з розрахунку: 14 922,40 грн (розмір задоволених позовних вимог) * 3 028,00 грн (сума сплаченого судового збору) / 37 374,00 грн (розмір заявлених позовних вимог). 
Керуючись ст. 207, 512, 514, 526, 549, 551, 610, 611, 626-628, 638, 1048, 1049, 1054, 1055, 10561 ЦК України, ст. 10-13, 76, 79-81, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») заборгованість за договорами позики в загальному розмірі 14 922 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот двадцять дві) гривні 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1 209 (одна тисяча двісті дев`ять) гривень 00 копійок.
В іншій частині в позові відмовити.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення суду складено 15 січня 2026 року.

Суддя	Марина ГЕРАСИМЕНКО