ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 609/499/25	Головуючий у 1-й інстанції Катерняк О.М. 	
Провадження № 22-ц/817/1176/25 	Доповідач - Костів О.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Хома М. В., Храпак Н. М., 

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу №609/499/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2025 року, ухвалене суддею Катерняк О.М., повний текст якого складено 22 вересня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В:

27 травня 2025 року адвокат Сідоров Віталій Михайлович, який діє від імені та в інтересах позивачки ОСОБА_3 , звернувся до Шумського районного суду Тернопільської області з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину.
Позов обґрунтовано тим, що 07 вересня 2007 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано Васьковецькою сільською радою Шумського району Тернопільської області. За час перебування у шлюбі у подружжя народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 21 листопада 2024 року шлюб між сторонами розірвано. Позивачка разом із донькою хоча і зареєстровані в с.Бриків, проте фактично проживають у м.Тернополі. Відповідач відмовився визначити за взаємною згодою розмір коштів на утримання дитини, добровільно аліменти також не сплачує. ОСОБА_4 не надає коштів на утримання неповнолітньої дочки, однак він повністю здоровий, може працювати та має змогу надавати дитині належне утримання, яке буде достатнім для забезпечення нормальних умов її виховання, навчання та проживання. Так, відповідач з 30 січня 2019 року прийнятий на роботу на посаду водія автотранспортного засобу міжнародних перевезень із суміщенням посади транспортного експедитора у ТОВ «АСКО-ЕКСПЕДИЦІЯ», його сукупній дохід за період з 01 травня 2024 року по 30 квітня 2025 року склав 100927.15 грн. Однак позивачці достеменно відомо, що відповідач неофіційно має значно вищі доходи.
В свою чергу, ОСОБА_3 витрачає на утримання неповнолітньої дочки в місяць 30000 грн, а оскільки батьки зобов`язані у рівних частках утримувати своїх дітей, то сторона позивача просить стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини в розмірі 15000 грн. Як зазначає адвокат, у вищевказану суму входять наступні витрати: 
- 12000 грн – вартість оренди житла (двокімнатної квартири у м.Тернополі), що в частці на дочку становить 6000 грн; 
- 4000-5000 грн на місяць – житлово-комунальні послуги, що в частці на дочку становить 2000 грн; 
- 5000-6000 грн – харчування (зокрема домашнє приготування, заклади громадського харчування, їдальня у навчальному закладі), що в частці на дочку становить 3000 грн; 
- 1000 грн на місяць – витрати на проїзд у громадському транспорті;
- 8000-9000 грн в рік, що становить 660 грн в місяць - навчальні матеріали та ресурси (витрати на підручники, канцелярію, друк матеріалів для підготовки до семінарів, рефератів, доповідей та курсових робіт); 
- 2300 грн – витрати на косметичні засоби, доглядові процедури, засоби гігієни (манікюр/педикюр, косметика, засоби гігієни); 
- 3330 грн – витрати на доглядові засоби для лікування акне – необхідне лікування за рекомендацією лікаря; 
- 8400 грн на місяць – додаткові заняття з репетитором;
-1500 грн на місяць – дозвілля; 
- 3000 грн на місяць – одяг. 
З урахуванням вищенаведених витрат, загальна сума 30000 грн на місяць є економічно обґрунтованою для забезпечення належного рівня життя та умов навчання 17-річної дочки, яка проживає з матір`ю та навчається у коледжі. Відтак, адвокат вважає, що сума аліментів у розмірі 15000 грн відповідатиме принципу рівної відповідальності батьків за утримання дитини та будуть враховані потреби дочки в якісному харчуванні, транспорті, одязі, розвитку та професійній підготовці.
Стосовно стягнення додаткових витрат на дитину сторона позивача зазначає, що неповнолітня ОСОБА_5 мала декілька записів до лікаря-стоматолога з метою лікування зубів, проведення професійної гігієни рота з метою попередження виникнення нового карієсу, проведення підготовки до встановлення брекет-системи і власне фіксація металевої самолігатурної брекет-системи. Загальна вартість лікування ОСОБА_5 у лікаря-стоматолога становить 66150 грн, а тому з відповідача підлягає стягненню 33075 грн, тобто половина загальної вартості. Крім того, неповнолітня ОСОБА_5 зверталась за консультацією до лікаря дерматовенеролога, згідно консультативного висновку останній встановлено діагноз «Акне. Постакне. Фолікуліт. Фолікулярний гіперкератоз». Позивачкою понесено витрати на лікування згідно із рекомендаціями лікаря у розмірі 5647.06 грн, а відтак з відповідача підлягає стягненню половина цієї суми, що становить 2823.53 грн. Також, неповнолітня ОСОБА_5 зверталась за консультацією до лікаря-ендокринолога та лікарем встановлено діагноз – автоімунний тиреоїдит, гірсутний синдром. Згідно із рекомендаціями лікаря на ряд обстежень та аналізів, придбання медикаментів позивачкою витрачено 3768 грн, а тому з відповідача підлягає стягненню половина суми таких витрати, яка складає 1884 грн. Окрім іншого, позивачкою понесені витрати на гінекологічні обстеження в розмірі 1050 грн, а тому з відповідача підлягає стягненню половина суми таких витрат в розмірі 525 грн. Також, позивачкою витрачено на інші обстеження у розмірі 600 грн, і відтак з відповідача слід стягнути 300 грн, що складає половину суми витрат. Також, неповнолітня ОСОБА_5 зверталась за первинною консультацією до лікаря-гінеколога, за рекомендаціями якого останній проведено вакцинацію, вартість якої становить 18000 грн, половина яких також підлягає стягненню з відповідача. Додатково, неповнолітня ОСОБА_5 відвідала освітні курси, вартість яких становить 18858 грн та отримала по завершенню проходження курсів відповідний сертифікат, а тому з відповідача підлягає стягненню половина цих витрат в розмірі 7929 грн. В загальному розмірі позивачкою понесено додаткових витрат на загальну суму 55536.53 грн.
На підставі викладеного, сторона позивача просила стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачки ОСОБА_3 аліменти на утримання спільної неповнолітньої дочки ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі 15000 грн щомісячно, починаючи стягнення з дати пред`явлення позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, а також одноразово стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 у розмірі 55536.53 грн. Крім того, просить стягнути з ОСОБА_4 на користь позивачки ОСОБА_3 понесені витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн.

Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 17.09.2025 позов задоволено частково.
Ухвалено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання спільної неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 7000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позовної заяви – 27 травня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Одноразово стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання спільної неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 4707.53 грн.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені витрати на правову допомогу в розмірі 3209 грн, а також стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в сумі 1211.20 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , не оскаржуючи рішення суду в частині стягнення з відповідача аліментів, просить його скасувати лише в частині вирішення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, в задоволенні яких відмовлено, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким одноразово стягнути з ОСОБА_4 на користь позивачки додаткові витрати на утримання спільної неповнолітньої доньки ОСОБА_5 50829 грн.
Зокрема вважає, що суд першої інстанції неналежним чином дослідив наявні в матеріалах справи докази та дав їм невірну оцінку, у в зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину.
Зазначає, що необхідність встановлення брекет-системи пов`язано із лікувальною, а не естетичною метою, оскільки згідно зі Стандартом медичної допомоги аномалії прикусу (мезіальна оклюзія, відкритий прикус, глибокий прикус), затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я №360 від 03.03.2025, для призначення такого виду лікування пацієнту необхідні певні показання з метою забезпечення належного функціонування зубощелепної системи. Вважає, що ортодонтичне лікування є необхідним для забезпечення здоров`я, нормального розвитку та якості життя неповнолітньої ОСОБА_5 , що підтверджується медичними документами та доказами, наявними в матеріалах цивільної справи.
Вказує, що ані відповідач, ані його представник не надали жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що встановлення брекет-системи неповнолітній ОСОБА_5 та проходження нею ортодонтичного лікування здійснено виключно з естетичною метою.
Крім того зазначає, що вакцина Гардасил 9 показана для активної імунізації осіб віком від 9 років для попередження наступних захворювань, спричинених ВПЛ: передракові стани та рак шийки матки, вульви, піхви та анального каналу, спричинені типами ВПЛ, які входять до складу вакцини; генітальні кондиломи, спричинені певними типами ВПЛ.
Апелянт звертає увагу на те, що про необхідність вакцинації від ВПЛ також свідчить наказ Міністерства охорони здоров`я України №396 від 05.03.2025 «Про затвердження Змін до глав 1, 2 розділу ІІ Календаря профілактичних щеплень в Україні», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.03.2025 за №443/43849, який набуде чинності 01.01.2026, згідно якого вакцинацію проти папіломавірусної інфекції віднесено до обов`язкових.
Також вказує, що курси «Freelance 2.0» (маркетинг, сценарії, копірайтинг, таргет, зйомка і монтаж, реклама, продажі), які не є професійною освітою у традиційному розумінні, орієнтовані на розвиток творчих і професійних навичок, що пов`язані з інтересами і здібностями неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , яка навчається на факультеті журналістики. Вважає, що ці курси сприяють розвитку її творчого потенціалу, що прямо відповідає поняттю «розвиток здібностей дитини» за статтею 185 СК України. Апелянт вказує, що курси обрано з інтересів та здібностей дочки до журналістики, зйомки, монтажу та написання сценаріїв, що свідчить про цілеспрямований розвиток здібностей дитини, а не професійну освіту.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 17.09.2025 — без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.
Вказує, що на момент здійснення вакцинації та на момент розгляду спору наказ МОЗ України №396 від 05.03.2025 «Про затвердження Змін до глав 1, 2 розділу ІІ Календаря профілактичних щеплень в Україні», зареєстрованого в Мін`юсті 19.03.2025 за №443\43849, не є чинним, а тому витрати на вакцинацію не можуть бути визнані обов`язковими або безумовно необхідними відповідно до чинного законодавства та Календаря щеплень, які діяли на момент проведення вакцинації. Посилання на НПА, що не набув чинності, є нерелевантним та юридично неспроможним.
Крім того вказує, що виходячи з віку дитини та відсутності спеціального припису лікаря про термінову, життєво необхідну вакцинацію, ці витрати слід розглядати як особисте рішення та бажання позивачки, а не як додаткові витрати, які є необхідними для забезпечення життєдіяльності та здоров`я дитини в розумінні статті 185 Сімейного кодексу України.
Також зазначає, що консультації в лікаря акушера-гінеколога – лікарські обстеження та пов`язані з ними витрати можуть вважатися додатковими витратами на дитину, які підлягають стягненню з одного з батьків, якщо ці витрати не покриваються звичайними аліментами та викликані особливими обставинами, такими як необхідність лікування, оздоровлення, перевірка стану здоров`я дитини, а тому суми у розмірі 525 грн і 300 грн відповідно, повністю покриватимуться аліментними виплатами.
Крім того вказує, що курси типу «Freelance U 2.0» є формою додаткової освіти або навчання професійним навичкам, які не є життєво необхідними для фізичного чи психічного здоров`я дитини. Це, по суті, інвестиція у майбутній професійний розвиток, яка, хоч і бажана, але не є обов`язковою чи критичною для дитини у 17 років.
На відміну від витрат на лікування або шкільну освіту, які є чітко визначеними або обов`язковими, вибір освітніх курсів, що стосуються професійних навичок, є дискреційним (тобто залежить від власного вибору батьків/дитини). Визнання таких курсів додатковими витратами відкриє необмежені можливості для позивача вимагати від іншого з батьків відшкодування будь-яких витрат на будь-яке навчання, що не є професійно-технічною освітою (наприклад, курси іноземної мови, курси водіння, будь-які майстер-класи). Судова практика щодо ст.185 СК України обмежує такі витрати розумними межами, пов`язаними з унікальними чи винятковими потребами, а професійне навчання зазвичай виходить за ці межі, якщо воно не пов`язане з особливими вадами чи талантами, що вимагають дорогої спеціалізованої терапії чи розвитку.
Крім того, саме позивачка має довести, що розвиток навичок, отриманих на курсі «Freelance U 2.0», є унікальною потребою чи винятковим талантом дитини, який не може бути задоволений в рамках загальної середньої або майбутньої вищої/професійно-технічної освіти. Навчання фрілансу чи цифровим навичкам — це загальнодоступні знання, які дитина може отримати самостійно, або пізніше в рамках вищої освіти. Вони не є спеціалізованою потребою дитини в розумінні статті 185 СК України.
Таким чином вважає, що витрати на освітні курси «Freelance U 2.0» слід кваліфікувати як бажані витрати на професійний розвиток, а не як додаткові необхідні витрати на дитину. Їх відшкодування має здійснюватися в межах загальних аліментних зобов`язань, які вже покривають забезпечення загального розвитку дитини, а не шляхом стягнення додаткових сум за ст.185 СК України.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону відповідає.

Судом встановлено наступні обставини.

Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 21.11.2024 у справі №609/1219/24, яке набрало законної сили 21.12.2024, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , укладений 07.09.2007 та зареєстрований Васьковецькою сільською радою Шумського району Тернопільської області, розірвано.
Повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Шумським відділом ДРАЦС у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції підтверджується, що ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Малі Садки Шумського району Тернопільської області. Її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади слідує, що ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ідентична зареєстрована адреса проживання значиться у витягах з реєстру територіальної громади стосовно проживання сторін.
Наказом (Розпорядженням) №15-к від 29.01.2019, виданим ТОВ «АСКО-ЕКСПЕДИЦІЯ» підтверджується, що ОСОБА_4 прийнятий на роботу з 30.01.2019 водієм автотранспортних засобів міжнародних перевезень транспортної служби товариства із суміщенням посади транспортного експедитора.
Згідно із Наказом №902 від 24.09.2024 «Про службове відрядження за кордон», виданим ТОВ «АСКО-ЕКСПЕДИЦІЯ» вбачається, що ОСОБА_4 відряджено згідно заявки терміном на 58 днів з 26 вересня 2024 року по 22 листопада 2024 року. Метою відрядження є доставка вантажу.
У Довідці №АЕ000000016 від 07.05.2025, що видана ТОВ «АСКО-ЕКСПЕДИЦІЯ» міститься інформація про те, що ОСОБА_4 дійсно працює в ТОВ «АСКО-ЕКСПЕДИЦІЯ» з 30.01.2019, займає посаду водій автотранспортних засобів міжнародних перевезень. Дохід за період з 01.05.2024 по 30.04.2025 склав 100927.15 грн.
Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 вбачається, що на відповідних сторінках документа присутні відмітки про виїзд за кордон та в`їзд на територію України.
На вимогу суду Акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» надано довідку №КНО-07.8.5/7662БТ від 11.06.2025, у котрій повідомляють, що на ім`я ОСОБА_4 за період з 01.01.2024 по 29.05.2025 було відкрито п`ять рахунків, два з яких закрито в липні та серпні 2024 року. До листа додано Диск CD-R із виписками по рахунках.
Так, із оглянутого та дослідженого диску вбачається, що рух коштів проходить по поточних рахунках відповідача IBAN НОМЕР_3 та IBAN НОМЕР_4 .
Рахунок НОМЕР_3 використовується здебільшого для переказу відповідачем коштів між своїми рахунками, погашення заборгованості за кредитними зобов`язання. За період з 01.01.2024 по 29.05.2025 на рахунок поступило 144710.37 грн, витрачено 180753.91 грн.
На рахунок IBAN НОМЕР_4 за період з 15.01.2024 по 29.05.2025 поступило 1103121.92 грн, витрачено 1098042.71 грн, в тому числі, від ТОВ «АСКО-ЕКСПЕДИЦІЯ» надійшло 929614.32 грн, від АТ «ПУМБ - 80000 грн кредитних коштів, 10000 грн депозитних коштів, виплати кешбеку від АТ «ПУМБ», перекази між своїми рахунками.
Крім того, судом оглянуто та досліджено Довідку №АЕ000000018 від 04.07.2025, надану ТОВ «АСКО-ЕКСПЕДИЦІЯ» про те, що ОСОБА_4 дійсно працює в ТОВ «АСКО-ЕКСПЕДИЦІЯ» з 30.01.2019 на посаді водія автотранспортних засобів міжнародних перевезень. Його дохід за період з 01.07.2024 по 30.06.2025 склав 129667.15 грн, а після відрахувань до бюджету – 101658.66 грн. Починаючи з травня 2025 року значно збільшився сукупний дохід відповідача та становить 22470 грн у місяць, сума до виплати 17301.90 грн в місяць.
З Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 04.08.2025 вбачається, що ОСОБА_4 в період з травня 2024 по червень 2025 (14 місяців) після відрахування суми податку та військового збору отримав від ТОВ «АСКО-ЕКСПЕДИЦІЯ» наступний дохід: по заробітній платі – 114699.66 грн, по надміру витрачених коштах на відрядження – 189567.24 грн, а всього – 304266.90 грн, з яких в середньому в місяць по надміру витрачених коштів на відрядження (189567.24 грн : 14 міс) – 13540.52 грн. Враховуючи підвищення з травня 2025 року заробітної плати, яка після відрахувань до бюджету складає 17301.90 грн та середньомісячну суму по надміру витрачених коштів на відрядження 13540.52 грн, середній дохід відповідача в місяць складає 30842.42 грн.
Із копії студентського квитка серії НОМЕР_5 вбачається, що ОСОБА_5 дійсно навчається на денній формі навчання у Галицькому фаховому коледжі імені В`ячеслава Чорновола, на юридичному факультеті.
На підтвердження факту винайму житла стороною позивача додано до матеріалів справи копію Договору оренди житлового приміщення, де однією із сторін договору – орендарем є ОСОБА_3 , іншою стороною договору – орендодавцем зазначено особу, прізвище якої зафарбовано коректором. Місце укладення договору - м.Тернопіль, орендна плата становить 300 дол. США за місяць, строк користування 12 місяців з правом продовження за усним погодженням сторін. Також у договорі відсутня дата укладення такого, адреса орендованого житла, дата заселення.
На підтвердження витрат на придбання одягу для неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , стороною позивача надано чеки від ФОП, ТОВ (чек №4294761015 від 29.04.2025, фіскальний чек №00000011603 від 12.05.2025, фіскальний чек №00000011604 від 12.05.2025), загальна сума витрат за якими становить 7527.50 грн.
На підтвердження додаткових витрат, стороною позивача надано такі докази.
Блок «Стоматологія»:
- Акт приймання-передачі наданих послуг від 08.05.2025, наданий ФОП ОСОБА_6 (стоматологічний кабінет), складений щодо лікування пацієнта ОСОБА_5 , у якому перераховано: надані послуги, лікування, дати візиту, вартість наданих послуг, статус оплати. Згідно із даним актом загальна вартість наданих послуг складає 66150 грн, послуги надані в повному обсязі, оплата здійснена в повному обсязі. У акті зафіксовано 15 найменувань наданих спеціалістом послуг, без визначення жодної процедури лікування.
- Фіскальні чеки, надані ФОП ОСОБА_6 про оплату наданих послуг, а саме: чек №3327571189 від 06.11.2024 на загальну суму 3050 грн; чек №3331952125 від 07.11.2024 на загальну суму 2600 грн; чек №3337385617 від 08.11.2024 на загальну суму 1000 грн; чек №3353764307 від 11.11.2024 на загальну суму 3600 грн; чек №3392296912 від 18.11.2024 на загальну суму 27500 грн; чек №3557062597 від 18.12.2024 на загальну суму 300 грн; чек №3716758032 від 17.01.2025 на загальну суму 27000 грн; чек №3886834260 від 19.02.2025 на загальну суму 300 грн; чек №4044262702 від 19.03.2025 на загальну суму 300 грн; чек №4208844701 від 15.04.2025 на загальну суму 500 грн;
- Розрахунок додаткових витрат на дитину Блоку «Стоматологія», у якому перелічено надані послуги, вартість та докази/підтвердження понесених витрат на загальну суму 66150 грн, що узгоджується із загальною сумою згідно із вищезгаданими чеками.
Блок «Дерматологія»:
- Консультативний висновок дерматовенеролога від 14.04.2025, наданий клінікою «OXFORD MEDICAL», історія №2025.069923, ОСОБА_5 . У висновку встановлено діагноз: «Акне. Постакне. Фолікуліт. Фолікулярний гіперкератоз. Рекомендоване лікування, яке погоджено з мамою та пацієнткою, а саме: дієта, ряд засобів для шкіри обличчя, плечей та спини»;
- Квитанції про оплату консультації в клініці «OXFORD MEDICAL» на суму 650 грн;
- Чеки на оплату товарів в аптеках: чек №95589 від 17.04.2025 на загальну суму 783.50 грн; чек від 05.05.2025 на загальну суму 503.70 грн; чек №139552 від 05.05.2025 на загальну суму 890 грн; чек №78144 від 15.04.2025 на загальну суму 478 грн; чек №78145 від 15.04.2025 на загальну суму 1343.50 грн; чек №137865 від 15.04.2025 на загальну суму 1003.06 грн;
- Розрахунок додаткових витрат на дитину Блоку «Дерматологія», у якому перелічено надані послуги, вартість та докази/підтвердження понесених витрат на загальну суму 5647.06 грн, що узгоджується із загальною сумою згідно із вищезгаданими чеками.
Блок «Ендокринологія»:
- Висновок ендокринолога доцента ТОВ «Медичний центр Святої Терези» ОСОБА_7 від 10.01.2025, пацієнта ОСОБА_5 . У висновку встановлено діагноз: «Автоімунний тиреоїдит. Еутиреоз (клінічно). Гірсутний синдром (?)», прописано ряд рекомендацій;
- Протокол ультразвукового обстеження щитоподібної залози від 15.01.2025, проведений лікарем ТОВ «ДЦ ТЕРЛАБ» ОСОБА_8 . Зроблено висновок: «УЗ-ознаки аутоімунного тиреоїдиту»;
- Висновок ендокринолога доцента ТОВ «Медичний центр Святої Терези» ОСОБА_7 від 10.01.2025, пацієнта ОСОБА_5 . У висновку встановлено діагноз: «Автоімунний тиреоїдит. Еутиреоз Гірсутний синдром. Недостатність вітаміна Д3», прописано ряд рекомендацій.
- Фіскальний чек №3К0КFGJC9Y4 від 10.01.2025 про оплату наданих послуг ТОВ «ЛДЦ святої Терези» на загальну суму 2768 грн; фіскальний чек №xphhKi21sNQ від 17.01.2025 про повторну консультацію лікаря ендокринолога на загальну суму 550 грн; фіскальний чек №Xoe1Hr-EP50 від 15.01.2025 про оплату УЗД щитоподібної залози на загальну суму 450 грн;
- Розрахунок додаткових витрат на дитину ОСОБА_9 , у якому перелічено надані послуги, вартість та докази/підтвердження понесених витрат на загальну суму 3768 грн, що узгоджується із загальною сумою згідно із вищезгаданими чеками.
Блоки «Гінекологія», «Інші обстеження», «Вакцинація», «Освітні курси»:
- Акт виконаних робіт при наданні амбулаторно-поліклінічної допомоги №08-01-2025 від 08.01.2025 ТОВ «Медичний центр святої Терези», у якому перераховано назву послуги, дату, ціну та суму до сплати. Так, за проведення первинної консультації лікаря акушер-гінеколога + УЗД органів малого тазу сплачено суму 1050 грн;
- Фіскальний чек №ytJEyfIP8rU від 21.05.2025 про оплату препарату Гардасил 9 на загальну суму 18000 грн;
- Чек №389246 від 07.11.2024 про оплату КТ скронево-нижньощелепних суглобів на загальну суму 600 грн;
- Платіжна інструкція № 1.93862503.1 про оплату за навчання на загальну суму 5286 грн; платіжна інструкція № 2.98249583.1 про оплату за навчання на загальну суму 5286 грн; платіжна інструкція № 1.104170721.1 про оплату за навчання на загальну суму 5286 грн. Загальний розмір витрат на оплату за навчання 15858 грн;
- Сертифікат №1484313175, який підтверджує, що ОСОБА_10 успішно пройшла курс «Freelance U 2.0»;
- Розрахунок додаткових витрат на дитину Блоків «Гінекологія», «Інші обстеження», «Вакцинація», «Освітні курси», у якому перелічено надані послуги, вартість та докази/підтвердження понесених витрат на загальну суму 35508 грн, що узгоджується із загальною сумою згідно із вищезгаданими чеками.
Всього позивачкою витрачено на оплату додаткових витрат для дитини 111073.06 грн.
Стороною відповідача надано суду характеристику на гр. ОСОБА_4 , яку надало ТОВ «АСКО-ЕКСПЕДИЦІЯ». Загалом, ОСОБА_4 охарактеризовано виключно з позитивної сторони.
Крім того, надано характеристику на гр. ОСОБА_4 за місцем його проживання старостою Бриківського старостинського округу Шумської міської ради Тернопільської області. ОСОБА_4 охарактеризовано виключно позитивно.
Оскільки апелянт не оскаржує рішення суду в частині стягнення з відповідача аліментів, колегія суддів в даній частині рішення суду не переглядає.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для стягнення з відповідача додаткових витрат на спільну дитину сторін лише в сумі 4707.53 грн, оскільки решта вимог позивачки в частині стягнення з відповідача додаткових витрат в сумі 50829 грн не підтверджена належними та допустимими доказами.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу.
Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.
За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28.09.2018 у справі №761/6933/17.
У постановах Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12.12.2019 у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01.04.2020 у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08.12.2021 у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що особливі обставини, яких стосується стаття 185 СК України, можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).
Слід звернути увагу, що у кожній справі з подібним предметом спору суд виходить із конкретних обставин справ щодо необхідності стягнення додаткових витрат, в залежності від особистих, індивідуальних особливостей дитини. 
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.
За ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.
Рішення суду переглядається в межах доводів апеляційної скарги.
Убачається, що згідно з Актом приймання-передачі наданих послуг від 08.05.2025, наданого ФОП ОСОБА_6 (стоматологічний кабінет), дитині сторін надано послуги щодо лікування зубів. Згідно із даним актом загальна вартість наданих послуг складає 66150 грн. Послуги надані та оплата здійснена в повному обсязі. У акті зафіксовано 15 найменувань наданих спеціалістом послуг, в тому числі встановлення брекет-системи.
Однак, матеріали справи не містять, а позивачкою не надано належних доказів необхідності встановлення дитині системи брекет, в тому числі інших супутніх послуг, вказаних у цьому Акті (медичних документів із встановленням діагнозу та призначенням відповідного лікування), що позбавляє можливості суд дійти висновку, що встановлення системи брекет, а також інші послуги стоматолога викликані саме особливими обставинами та про дійсну необхідність понесення позивачкою зазначених витрат.
Крім того, суд першої інстанції вірно зазначив, що ряд витрат стоматологічних послуг була здійснена ще до розірвання шлюбу сторін та стягнення аліментів, що вказує на спільність витрат подружжя.
Встановивши відсутніть у позивачки, з якою проживає дитина, особливих обставин у додаткових витратах, зумовлених саме встановленням брекет-системи та здійснення інших стоматологічних послуг, суд з урахуванням обставин справи, дійшов правомірного висновку про відсутність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки половини понесених позивачкою цих витрат.
Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та припущень, на яких не може ґрунтуватися судове рішення.
Це ж стосується і отриманого донькою сторін ОСОБА_5 сертифікату проходження курсу «Freelance U2.0», підписаний «Yana Doga», оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що видавник має відповідну ліцензію або співпрацює з акредитованими установами. Тобто, такий сертифікат вважається дійсним лише якщо курси ліцензовані або акредитовані, видані офіційною установою. Також даний сертифікат не містить відомості про ФОП (назва, код ЄДРПОУ), кількість академічних годин, дати початку та закінчення курсів, дати його видачі, прізвище, ім`я та по-батькові того, хто видав цей сертифікат.
Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що вказані витрати викликані особливими обставинами, зумовлені особливою схильністю дитини до навчання та пов`язані з розвитком певних здібностей дитини. Зазначені витрати покриваються коштами, які отримує одержувач аліментів.
Також, на думку колегії суддів, суд першої інстанції також вірно зазначив, що позивачкою не доведено наявності у доньки певних захворювань, зумовлених необхідністю здійснення їй вакцинації проти вірусу папіломи людини, оскільки така не є обов`язковою в Україні, а є рекомендованою.
Відсутні в матеріалах справи і докази (медичні висновки, направлення лікаря) щодо необхідності звернення дитини до гінеколога та здійснення УЗД органів малого тазу.
З огляду на наведене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що понесення таких витрат є добровільним волевиявленням позивачки. Позивачка не довела наявності особливих обставин відносно доньки ОСОБА_5 , які б свідчили про необхідність понесення додаткових витрат. Відсутні у позові й належні та допустимі докази на підтвердження того, що позивачка узгодила виникнення та наявність таких витрат з відповідачем, тому такі витрати, понесені позивачкою на власний розсуд, в силу вимог ст.185 СК України не можуть вважатися додатковими витратами (постанова Верховного Суду від 22.04.2022 у справі № 761/27222/20 провадження № 61-8815св21).
Наявним у справі доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку та з урахуванням всіх обставин у справі правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягали застосуванню, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
З огляду на встановлені судом обставини справи колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.
Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.
Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.
Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд апеляційної інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.374, 375, 367, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 29 грудня 2025 року.

Головуючий 
Судді