Справа № 214/9279/21
2/214/57/25
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
05 березня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого – судді Попова В.В., 
при секретарі – Собченко Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності, –

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визначити частку кожного із співвласників – його, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спільній сумісній власності у вигляді належної їм, згідно Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 21.07.1999 року, виданого Криворізьким державним гірничо-металургійним комбінатом «Криворіжсталь» згідно з розпорядженням КМК №737 від 21.04.1999 року, квартири АДРЕСА_1 , рівною та як 1/3 частку, що необхідно йому для вирішення питання щодо вільного користування та розпорядження своєю часткою, оскільки відповідачі не здійснюють необхідних платежів за надані житлово-комунальні послуги та відмовляються у досудовому порядку визначити частки кожного із співвласників.
Позивач у судове засідання не з`явився, але матеріали справи містять надану ним письмову заяву, в якій він позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 , про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання також не з`явилась, але матеріали справи містять надану нею розписку про отримання копії позову та заяву, в якій вона пред`явлені позовні вимоги визнала та просила суд розглянути справу за її відсутності.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 
Так, згідно Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 21.07.1999 року, виданого Криворізьким державним гірничо-металургійним комбінатом «Криворіжсталь» згідно з розпорядженням КМК №737 від 21.04.1999 року, квартира АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Разом з тим, вказана квартира на підставі зазначеного Свідоцтва про право власності на житло, була зареєстрована на праві спільної сумісної власності в КП ДОР «Криворізьке БТІ», про що було зроблено відповідний запис в реєстровій книзі за №1912 ПВ-312-912, що підтверджується відповідною відміткою у цьому ж Свідоцтві про право власності на житло. 
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до вимог ч.1, п.1 ч. 2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. Уразі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст.364 ЦК України. 
Таким чином, враховуючи вищевикладене, судом не встановлено ніякої домовленості між співвласниками – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про інший розмір часток у спільній сумісній власності у вигляді вказаної вище квартири, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що частка кожного із співвласників у цій квартирі є рівною та складається із 1/3 її частки.
Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 319, 355, 368-370 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 10-13, 19, 23, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, –

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Визначити частку кожного зі співвласників – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у приватній спільній сумісній власності у вигляді квартири АДРЕСА_1 , рівною та як 1/3 частку.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.