ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 січня 2026 року м. Житомир справа № 240/19781/25
категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом про:
- визнання протиправною відмову та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову у призначення пенсії за віком з дня подачі заяви про призначення пенсії за віком з 18.05.2025 року відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити та виплачувати пенсію за віком з дня подачі заяви про призначення пенсії за віком з 18.05.2025 року відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виплачувати пенсію за віком з дня подачі заяви про призначення пенсії за віком з 18.05.2025 року відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Позивач зазначає, що вперше в межах трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Листом від 18.06.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило, що за результатами розгляду звернення Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області 13.06.2025 року прийняло рішення №064250010880 про відмову у призначення такої пенсії. Таку відмову Позивач вважає протиправною, так як Відповідачем-1 безпідставно зроблено висновок про ненадання документів на підтвердження послідовної зміни прізвища з " ОСОБА_2 " на " ОСОБА_2 ". Відповідач не врахував, що помилка в написанні прізвища в свідоцтві про розірвання шлюбу виправлена в Державному Реєстрі актів цивільного стану ще в 2011році згідно Витягу, сформованого 03.06.2025 року. Вважає, що має право на призначення пенсії з 18.05.2025 року.

Ухвалою суду від 14.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник Відповідача - 1, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, у відзиві на позов проти позову заперечила і зазначила, що Позивач не надала документів на підтвердження послідовної зміни її прізвища з " ОСОБА_2 " на " ОСОБА_2 ". По цій причині Позивачу правомірно було відмовлено у призначенні такої пенсії. 

Представник Відповідача - 2, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у відзиві на позов проти позову заперечила і зазначила, що за принципом екстериторіальності заява Позивача про призначення пенсії за віком була передана для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області. За результатами розгляду заяви Позивачу було відмовлено у призначенні такої пенсії по причині відсутності відповідного періоду загального страхового стажу.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення пенсії, в тому числі за віком, регулюються правовими нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (надалі-Закон №1058-IV), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.
За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу в період з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 роки.
Саме у відповідності до вказаних правових норм було зумовлено звернення Позивача від 05.06.2025 року до Відповідача щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV.
За результатами розгляду вказаного звернення Позивача Відповідачем-1, було прийнято оскаржуване рішення №№064250010880 від 13.06.2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком.
Таке рішення Відповідача-1 не відповідає обставинам справи та не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та підлягає скасуванню з огляду на таке.
Як зазначено у відзиві Відповідачів, суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності у Позивача відповідного страхового стажу (не менше 32 роки), необхідного для призначення пенсії за віком.
Судом встановлено та визнається сторонами, що відповідно до паспорта громадянина України Позивач, ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто станом на день звернення (05.06.2025 року) була особою, якій виповнилося повні 60 років.
Судом встановлено та визнається представниками Відповідачів, що Позивачем на підтвердження права на таке призначення пенсії були надані, окрім інших, копія трудової книжки № НОМЕР_1 , що перелічено в розписці-повідомленні про прийняття від Позивача заяви та документів.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні, суть спору зведена виключно до наявності чи відсутності підстав для зарахування до загального страхового стажу Позивача окремих періодів її роботи, а саме: період роботи з серпня 1982 року по травень 1999 року та період навчання з 01.09.1984 року по 30.06.1990 року в Чернівецькому медичному інституті.
Відповідно до доводів Відповідачів неврахування вказаного періоду роботи та періоду навчання Позивача до її страхового стажу зумовлено виключно тим, що Позивачем не надано підтверджуючих документів на послідовну зміну прізвищ, а саме зміну прізвища на з " ОСОБА_2 " на " ОСОБА_2 ". Відсутність таких документів засвідчила про наявність у Позивача загального страхового стажу сумарно 24 роки 10 місяців 28 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком.

Такі доводи Відповідача-1 в неповній мірі узгоджуються із вимогами чинного законодавства з огляду на таке.
Так, загальновідомо, що відповідно до вимог ст.62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до дослідженої судом копії трудової книжки Позивача, долученої до позову, така трудова книжка видана 31.08.1982 року на ім`я " ОСОБА_3 " ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Правовідносини щодо видачі трудових книжок станом на 31.08.1982 року були врегульовані правовими нормами Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держпраці СРСР від 20.06.1974 року №162, та постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС "Про трудові книжки працівників та службовців" від 06.09.1973р. №656.
Відповідно до вказаних правових актів відповідальність за видачу, ведення трудових книжок несе відповідна уповноважена особа, а не працівник.

Суд враховує, що вказана Інструкція не застосовується на підставі Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 (надалі - Інструкція №58).
За приписами пункту 2.2. вказаної Інструкції №58 до трудової книжки, окрім іншого, вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження.
Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження (пункту 2.11 вказаної Інструкції №58). 
Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.
Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів (пункту 2.13 вказаної Інструкції №58). 

Суд враховує, що на титульному аркуші трудової книжки Позивача зазначені прізвища " ОСОБА_4 ", " ОСОБА_2 ", " ОСОБА_5 ", " ОСОБА_6 ". 
На титульному аркуші трудової книжки Позивача міститься запис, що зміна прізвища Позивача на " ОСОБА_2 " зроблено на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 від 30.08.1986 року.
Одночасно на титульному аркуші трудової книжки Позивача міститься запис, що зміна прізвища Позивача на " ОСОБА_5 "" зроблено на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_3 від 22.08.1998 року.
Також на титульному аркуші трудової книжки Позивача міститься запис, що зміна прізвища Позивача на " ОСОБА_6 "" зроблено на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 від 17.05.2003 року.

Суд враховує, що в трудовій книжці Позивача наявні записи №5 від 01.09.1984 року про зарахування на навчання до Чернівецького медичного інституту та запис №6 від 30.07.1990 року про відрахування з цього навчального закладу по причині закінчення навчання. 
В дипломі НОМЕР_5 від 30.06.1990 року про закінчення навчання Позивача в Чернівецькому медичному інституті зазначено, що такий диплом видано " ОСОБА_7 ".
Згідно Витягу державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 03.06.2025 року зазначено, що до реєстрації шлюбу (30.08.1986 року) прізвище Позивача було " ОСОБА_4 ", а після реєстрації " ОСОБА_2 ".
Тобто, на час видачі Позивачу диплому про закінчення навчання в Чернівецькому медичному інституті Позивач мала прізвище " ОСОБА_2 ".
Зазначене засвідчує про відсутність жодних розбіжностей щодо прізвища Позивача в наведених записах в її трудовій книжці, дипломі та в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян.

Одночасно суд погоджується із доводами Відповідачів про наявність в свідоцтві про розірвання шлюбу НОМЕР_6 від 14.09.1994 року прізвища Позивача " ОСОБА_2 ". Разом з тим, такий запис не вплинув ні на ведення трудової книжки Позивача ні на видання диплому про закінчення навчання Позивача в Чернівецькому медичному інституті. 
Безспірно, за приписами п.2 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМ України від 12.08.1993 р. № 637 (надалі - Порядок №637), лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Разом з тим, записи в трудовій книжці Позивача щодо періоду її навчання в Чернівецькому медичному інституті та періодів її роботи з серпня 1982 року по травень 1999 року містять інформацію про прізвище Позивача " ОСОБА_2 ", а тому не містять жодних розбіжностей з інформацією, що міститься в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, що виключає необхідність підтвердження такого страхового стажу за процедурою, передбаченою даним Порядком №637.
В зв`язку з цим, суд погоджується із доводами Позивача про наявність підстав для врахування періоду навчання Позивача в Чернівецькому медичному інституті (з 01.09.1984 року по 30.06.1990 року) та період роботи з серпня 1982 року по травень 1999 року за відповідною посадою до загального страхового стажу.
Таким чином, загальний страховий стаж Позивача сумарно становить більше необхідних 32 роки та дає право на пенсію за віком на загальних умовах, а тому відмова в такому врахуванні є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог частини 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

На підставі викладеного суд робить висновок, що звернення Позивача до регіонального відділення Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії відповідно до вимог статті 26 Закону №1058-IV Позивача мало місце 05.06.2025 року, а тому Позивач з 18.05.2025 року мала право на призначення їй пенсії за віком і. відповідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №064250010880 від 13.06.2025 року про відмову у призначення пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.
Зазначене свідчить, що порушене право Позивача підлягає судовому захисту та поновленню шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з 18.05.2025 року призначити Позивачу пенсію за віком на загальний підставах, зарахувавши до її загального страхового стажу період навчання Позивача в Чернівецькому медичному інституті (з 01.09.1984 року по 30.06.1990 року) та період роботи з серпня 1982 року по травень 1999 року за відповідною посадою.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до вимог частини 8 статті 139 КАС України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору
Таким чином, відповідно до вимог ст.ст. 139-143 КАС України судові витрати ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 1211,20 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, так як даний спір виник внаслідок неправильних дій цього суб`єкта владних повноважень. 

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , Ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м.Житомир, 10003, код ЄДРПОУ 13559341) та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул.Морехідна,1 м.Миколаїв, 54008, код ЄДРПОУ 13844159) задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №064250010880 від 13.06.2025 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити з 18.05.2025 року ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до вимог статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до її загального страхового стажу період навчання Позивача в Чернівецькому медичному інституті (з 01.09.1984 року по 30.06.1990 року) та період роботи з серпня 1982 року по травень 1999 року за відповідною посадою.
Судові витрати ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 1211,20 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

16.01.26