Справа № 161/19554/20 	Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л. В. 	
Провадження № 22-ц/802/44/26  	  Доповідач: Карпук  А. К.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Карпук А.К.
суддів – Бовчалюк З.А., Федонюк С. Ю.,
секретар Власюк О. С.
з участю: представника позивача ОСОБА_1 
представника відповідача ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 подану його представником ОСОБА_1 та апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 подану її представником ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 вересня 2025 року в складі судді Івасюти Л. В., 
В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2020 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя мотивуючи такими обставинами.
З 1997 року він проживав з відповідачкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу у фактичних шлюбних відносинах. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син ОСОБА_5 . 
У 2004 році зареєстрували шлюб, у якому ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 .
В 2013 році разом з відповідачкою придбали будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у який переїхали на постійне проживання. Будинок був придбаний із розстроченням платежу, а фінансовими джерелами на його купівлю стали продаж квартири в м. Рівне, яка була спільно придбана за час перебування у незареєстрованому шлюбі та його доходи від зайняття підприємницькою діяльністю.
Після придбання будинку, за спільні кошти проведено благоустрій території двору, зведено підсобні приміщення (барбекю, альтанка, баня), малі архітектурні споруди, вимощено бруківкою подвір`я, висаджені декоративні рослини та плодові дерева, орієнтовна вартість поліпшень будинковолодіння становить більше 200 000,00 доларів США. Крім цього, було придбано предмети інтер`єру, які мають цінність, є спільною сумісною власністю та підлягають поділу, а саме: телевізор 5 S SONI, телевізор 5 S LD, холодильник LD, комод антикварний коричневий, диван та два крісла, вітрина зі склом, журнальний столик, мармуровий торшер, підставка під вазон з мармуром, тумба під телевізор, кухонний меблевий гарнітур, обідній стіл, 6 стільців, 2 крісла, 4 тумбочки, трюмо, ліжко двоспальне металеве, ліжко двоспальне, спальний гарнітур, гардеробна кімната, шафа купе, тумба під телевізор, диван, 2 крісла, шафа, пенал зі скляними дверима, книжкова шафа, трюмо, стіл журнальний, крісло-качалка, дзеркало, люстри (6 штук), картина гобелен, автомобіль «Mitsubishi Colt», 2009 року випуску. Загальна вартість перерахованого майна – 466050,00 грн.
Вартість частку будинковолодіння становить приблизно 100 000,00 доларів США, вартість іншого спільно нажитого нерухомого майна складає 233025,00 грн., також він погоджується на грошову компенсацію у випадку недосягнення згоди щодо поділу.
Просив суд розділити спільно нажите майно, присудивши йому частки вартості майна в сумі 1633025,00 грн. та стягнути з відповідача понесені по справі судові витрати.
У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги визнала частково. Зазначила, що 04.12.2013 між нею та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з розстроченням платежу та земельної ділянки площею 0,1104 га, кадастровий номер: 0722881000:03:001:1035. У договорі купівлі-продажу вказано, що житловий будинок придбаний відповідачем за особисті кошти, отримані в процесі реалізації нерухомого майна, що є її особистою приватною власністю, набутого на підставі договору дарування, посвідченого 06.12.2004 Першою Рівненською державною нотаріальною конторою за Р№1-1542 та на підставі біржової угоди купівлі-продажу нерухомості № 562/98 від 27.03.1998, що також підтверджується нотаріально засвідченою заявою чоловіка – ОСОБА_3 від 20.11.2013. 29.01.2024 продавець ОСОБА_6 підтвердила письмовою заявою про проведення ОСОБА_4 повного розрахунку за договором. Таким чином, житловий будинок та земельна ділянка є особистою приватною власність ОСОБА_4 та не підлягає поділу. Зазначає, що до спільно нажитого майна подружжя слід віднести автомобіль марки «Mitsubishi Colt», 2009 року випуску та предмети інтер`єру, які мають цінність. Вважає, що позивачем запропонований неефективний спосіб поділу спільного сумісного майна, оскільки ст.71 СК України передбачає три способи поділу майна подружжя та вона не заперечує щодо присудження та передачі на користь ОСОБА_3 перелічених ним предметів інтер`єру, окрім кухонного меблевого гарнітуру, обіднього столу та 6 стільців, оскільки ці речі були придбані разом з житловим будинком за особисті її кошти. Також, вона не заперечує щодо компенсації позивачу вартості вартості прибудинкових споруд після їх оцінки та вартості вказаного вище автомобіля також після його оцінки, оскільки ці речі є неподільними.    Позивач 24.03.2024 подав заяву про збільшення позовних вимог, на суму 1133626,00 грн., уточнив, що загальна сума позовних вимог становить 2766651,60 грн.
Мотивує тим, що згідно з нотаріально посвідченими угодами, ОСОБА_4 продавши квартиру АДРЕСА_2 за 306200 грн., квартиру АДРЕСА_3 за 2563000 грн. Отримала коштів на загальну суму 562500 грн., отже у неї не було особистих коштів для придбання будинку та земельної ділянки в с. Тарасове Луцького району загальною вартістю 1 107 000 грн. 
Після придбання будинку і земельної ділянки було облицьовано сходовий марш в будинку на суму 127 990.10 грн., гараж облицьовано керамічною плиткою на суму 182 843 грн., фундамент будинку на суму 182 843.00 грн., укладено бруківку на подвір`ї на суму 109705.80 грн., проведено озеленення ділянки на суму 146 274.10 грн., збудовано клітку для птахів вартістю 109 705.80 грн., збудовано барбекю, камін, кімнату для інвентаря вартістю 548 529 грн., альтанку вартістю 255 980.20 грн., фонтан вартістю 548529 грн. Тому його частка у грошовому виразі становить 1 133 626.60 грн.
01.05.2023 відповідач подала до суду письмові пояснення у яких зазначила, що заперечує щодо визнання заявлених позивачем позовних вимог. Вказала, що житловий будинок та земельна ділянка на якій він розташований є її особистою приватною власність та не підлягає поділу, не входять до обсягу спільного майна подружжя предмети інтер`єру, що мають цінність, оскільки будинок було придбано з меблями, внутрішніми та зовнішніми облаштуваннями і завершеними попереднім власником ремонтними та оздоблюваними роботами. Спільний гарнітур було подаровано ОСОБА_7 особисто відповідачу, а автомобіль марки «Mitsubishi Colt», реєстраційний номер НОМЕР_1 був подарований їй позивачем ОСОБА_3 , про що він ствердив у судовому засіданні 29.03.2023 під час розгляду цивільної справи № 161/2969/21. Крім цього, спорудження прибудинкових споруд було здійснено нею за грошові кошти 4100 доларів США та 2000 Євро отриманих від її батьків, саме на цю мету. Посилаючись на викладене, просить суд відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову.
28.06.2023 позивач уточнив позовні вимоги, просив суд визнати за ним право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 та виділити йому в натурі кімнати позначені на поетажному плані 1-9, 1-10, 1-11, 1-12, 1-13, 1-14 (загальна площа 113,2 кв.м., мансардний поверх), приміщення 1-1, 1-2 залишити в спільному користуванні. ОСОБА_4 виділити у власність кімнати позначені на поетажному плані 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8 (загальна площа 104,1 кв.м., 1-й поверх) та гараж в цокольному приміщенні площею 20,3 кв.м. Господарські будівлі збудовані на земельній ділянці залишити відповідачу та компенсувати йому частину їх вартості відповідно до проведеної експертної оцінки. Виділити йому у власність рухоме майно, а саме: телевізор 5 S SONI, комод антикварний коричневий, вітрина зі склом, журнальний столик, 2 тумбочки, спальний гарнітур (ліжко, шафа, 2 тумбочки, стіл-трюмо), диван, 2 крісла, пенал зі скляними дверима, крісло-качалка. Присудити йому грошову компенсацію за різницю вартості майна вказаному вище, відносно іншого майна (побутової техніки та предметів інтер`єру), що залишаються у власності ОСОБА_4 в сумі 41525,00 грн. Автомобіль марки «Mitsubishi Colt», реєстраційний номер НОМЕР_1 залишити у власності ОСОБА_4 з відшкодуванням йому вартості автомобіля, визначеної на підставі судової експертизи.
18.12.2023 позивач уточнив позовні вимоги. Відповідно до поданої заяви позивач просив суд визнати право спільної сумісної власності за ним та ОСОБА_4 на будинковолодіння та земельну ділянку АДРЕСА_1 . Розділити рухоме майно та предмети інтер`єру, що знаходяться у будинку, передавши йому у власність телевізор 5S SONI, комод антикварний коричневий, вітрину зі склом, журнальний столик, 2 тумбочки, спальний гарнітур (ліжко, шафа, 2 тумбочки, стіл-трюмо), диван, 2 крісла, пенал зі скляними дверима, крісло-качалка загальною вартістю 73380,00 грн. Стягнути з ОСОБА_4 грошову компенсацію різниці вартості рухомого майна (меблі, предмети інтер`єру), що становить 14490,00 грн., а також вартість автомобіля марки «Mitsubishi Colt», реєстраційний номер НОМЕР_1 в сумі 92284,00 грн. Стягнути з ОСОБА_4 вартості будівельних матеріалів, витрачених на об`єкти самовільного будівництва. Судові витрати по сплаті судового збору та витрат понесених у зв`язку з проведенням експертиз залишити за ним.
12.03.2025 позивач подав заяву про зміну предмета позову. Зазначив, що його частка у придбаному будинку та земельній ділянці складає 49.2 % вартості будинку. Вартість поліпшень становить 1 074 107 при загальній вартості будинку 8 861 902 грн. Просив суд визнати право спільної часткової власності на 1/4 будинку та земельної ділянки за адресою будинок АДРЕСА_1 , поділити предмети побуту та інше майно нажите під час шлюбу, автомобіль вартістю 184 568.00 грн., побутову техніку, предмети інтер`єру, частка позивача у яких у грошовому виразі становить 180 154.00 грн. Зауважив, що підстави позову залишає незмінними та все придбане за час шлюбу майно просить поділити. 
Просив визнати за ним право власності на 1/4 частину будинковолодіння, витребувати та стягнути на його користь 1/2 частку майна, придбаного за спільні кошти на суму 180154.00 грн. 
Рішенням Луцького міськрайонного суду від 24.09.2025 позов частково.
Ухвалено в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя залишити за ОСОБА_4 автомобіль марки «Mitsubishi Colt», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2008, номер шасі НОМЕР_2 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 92284 гривень 00 копійок грошової компенсації вартості автомобіля марки «Mitsubishi Colt», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2008, номер шасі НОМЕР_2 .
В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя виділити ОСОБА_3 в особисту приватну власність наступне майно: телевізор 5 S SONI, комод антикварний коричневий, диван та два крісла, вітрину зі склом, 4 тумбочки, шафу купе та тумбу під телевізор, диван та 2 крісла, шафу, пенал зі скляними дверима, трюмо, стіл журнальний, крісло-качалку, дзеркало, люстру (1 штука), а всього на загальну суму 75185 гривень 00 копійок.
В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя виділити ОСОБА_4 в особисту приватну власність наступне майно: телевізор 5 S LD, крісла 2 шт., холодильник LD, журнальний столик (стільниця із мармуру), мармуровий торшер, підставку під вазон з мармура, тумбу під телевізор, трюмо, ліжко двоспальне металеве, ліжко двоспальне, спальний гарнітур, гардеробну кімнату, книжкову шафу, люстри (5 штук), картину гобелен, а всього на загальну суму 77825 гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 вартості витрат понесених на облаштування земельної ділянки та будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 537053 гривні 50 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати понесені у зв`язку зі сплатою судового збору в загальному розмірі 7123 гривні 29 копійок та витрати за проведення експертизи – 25331 гривня 88 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду в частині відмови у визнанні спільною сумісною власністю будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_3 права власності 1/4 частку будинковолодіння скасувати та ухвалити нове судове рішення , яким задовольнити вимоги в цій частині. Покликається на те, що не має іншого житла на даний час, половина будинковолодіння була придбана на зароблені ним кошти.
Відповідачка ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення в частині: стягнення на користь ОСОБА_3 1/2 вартості витрат на облаштування земельної ділянки та будинковолодіння в розмірі 537053 грн., 1/2 вартості автомобіля у розмірі 92284.00 грн., 25331.88 витрат за проведення експертизи скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у зазначеній частині позовних вимог. Посилається на те, що суд, стягуючи половину вартості витрат на облаштування земельної ділянки та спірного будинковолодіння у розмірі 537053.50 грн. та половини вартості автомобіля у розмірів 92284.00 грн. не надав належної правової оцінки висновку експерта в сукупності з іншими доказами, не з`ясував джерела фінансування робіт на поліпшення будинку та земельної ділянки, час його проведення, у той час як такі роботи проводились за особисті кошти відповідачки, спорудження прибудинкових споруд проводилось після розірвання шлюбу у 2021 році в право власності на такі об`єкти не зареєстровано. Суд не врахував того, що автомобіль він подарував колишній дружині.
Отже рішення суду першої інстанції в частині поділу побутової техніки, меблів, люстр, картин не оскражується, тому відповідно до приписів статті 367 ЦПК України, апеляційним судом не переглядається.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг апеляційний суд дійшов висновку, що подані позивачем та відповідачем апеляційна скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено такі обставини.
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.08.2004, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.02.2021 було розірвано (а.с. 185 Т.І).
Сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
04.12.2013 між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з розстроченням платежу , згідно з п.7.4 якого житловий будинок придбаний відповідачем за особисті кошти, отримані в процесі реалізації нерухомого майна, що є її особистою приватною власністю, набутого на підставі договору дарування, посвідченого 06.12.2004 Першою Рівненською державною нотаріальною конторою за Р№1-1542 та на підставі біржової угоди купівлі-продажу нерухомості № 562/98 від 27.03.1998. 
04.12.2013 між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1104 га, кадастровий номер: 0722881000:03:001:1035 з розстроченням платежу для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1104 га, що знаходиться за адресою: с. Тарасове, Луцький район, Волинська область, згідно з п.7.4 якого земельна ділянка придбана відповідачем за особисті кошти, отримані в процесі реалізації нерухомого майна, що є її особистою приватною власністю, набутого на підставі договору дарування, посвідченого 06.12.2004 Першою Рівненською державною нотаріальною конторою за Р№1-1542 та на підставі біржової угоди купівлі-продажу нерухомості № 562/98 від 27.03.1998. 
12.11.2013 позивач ОСОБА_3 надав нотаріусу заяву в якій зазначив, що його дружина ОСОБА_4 купує за особисті кошти, отримані в процесі реалізації нерухомого майна, що є її особистою приватною власністю, набутого на підставі договору дарування, посвідченого 06.12.2004 Першою Рівненською нотаріальною конторою, за Р№ 1-1542, на підставі біржової угоди купівлі-продажу нерухомості № 562/98 від 27.03.1998 та укладає договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_4 та договір купівлі-продажу земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1104 га, кадастровий номер 0722881000:03:001:1035, що знаходиться за адресою: с. Тарасове, Луцький район, Волинська область.
29.01.2014 продавець ОСОБА_6 підтвердила письмовою заявою про проведення ОСОБА_4 повного розрахунку за договорами.
Право власності ОСОБА_4 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1104 га, кадастровий номер: 0722881000:03:001:1035 підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 186-188 Т.І).
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.01.2023, яке було залишено без змін постановою Волинського апеляційного суду від 29.03.2023 та набрало законної сили 29.03.2023 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів – приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Фоменко В.І. про визнання договорів купівлі-продажу будинку та земельної ділянки частково недійсними.
Звертаючись до суду з позовом про визнання договорів частково недійсними, ОСОБА_3 просив суд визнати недійсною заяву складену від його імені від 12.11.2013, посвідчену приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Фоменко В.І., зареєстрованою в реєстрі нотаріальних дій за № 1227. Просив визнати недійсним пункт 7.4. договору купівлі-продажу земельної ділянки з розстроченням платежу, укладений ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Фоменко В.І. 04.12.2013, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 1287 та визнати недійсним пункт 7.4. договору купівлі-продажу житлового будинку з розстроченням платежу, укладений ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Фоменко В.І. 04.12.2013, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 1285.
У рішенні Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.01.2023 суд зазначив, що стороною позивача ОСОБА_4 не надано суду належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження того, що він не ставив підпис в журналі реєстру реєстрації нотаріальних дій за 2013 рік про вчинення нотаріальної дії за №1227 від 12.11.2013, а обов`язок доведення наявності обставин на які посилався позивач, покладається на позивача.
Вищевказаним рішенням суду встановлено, що ОСОБА_3 своїм підписом ствердив ту обставину, що він діє вільно, цілеспрямовано і добровільно, розумно та на власний розсуд, без будь-якого примусу, як фізичного, так і психічного, не порушуючи прав третіх осіб, бажаючи реального настання правових наслідків, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, усвідомлюючи значення своїх дій та керуючи ними, не помиляючись щодо обставин, викладених в заяві, діючи без випливу обману, за відсутності тяжкої обставини та обставин, що спонукають вчинити дану заяву на вкрай невигідних умовах, за відсутності будь-яких заперечень щодо кожної з умов цієї заяви. В заяві міститься покликання на те, що нотаріусом йому роз`яснено вимоги законодавства щодо змісту і правових наслідків цієї заяви. Особу ОСОБА_3 , який підписав документ встановлено, його дієздатність та факт реєстрації шлюбу перевірено.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй йому особисто.
Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Надавши належну правову оцінку змісту Договорів купівлі-продажу квартир в м. Рівне, договорів купівлі-продажу будинку та земельної ділянки в сю Тарасове . АДРЕСА_1 та зміст нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_3 , зазанченого вище рішення суду, суд першої інстанції, ураховуючи вимоги ст. 57 СК України, ч.4 ст. 82 ЦПК України, дійшов правильного висновку, що житловий будинок та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 є особистою приватною власністю ОСОБА_4 та поділу не підлягає, тому обгрунтовано відмовив ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
З пояснень сторін судом встановлено, що після придбання ОСОБА_4 житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , сторони здійснили облаштування земельної ділянки та спірного будинковолодіння.
Також згідно із Схемою земельної ділянки, зведеним актом вартості будинків, господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 станом на 10.01.2014, за цією адресою знаходиться житловий будинок, огорожі, хвіртка, ворота, фундаменти - стрічкові, бетонні, без облицювання.
Позивач стверджує, що облаштування земельної ділянки та спірного будинку здійснили за спільні кошти, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, водночас відповідачка заперечує цю обставину, зазначаючи що такі роботи проведено за особисті кошти, також після припинення подружніх відносин. Надвірні споруди не прийняті в експлуатацію. 
Згідно з висновком експерта № 241111/1_ФМ від 15.01.2025 будівельні роботи по облаштуванню будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 були виконані після його придбання, а саме після 03.12.2013, в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, зокрема: укладення бруківки, будівництво бані, зведення альтанки та господарської будівлі. Вартість виконаних будівельних робіт по облаштуванню вказаного будинковолодіння після його придбання, а саме 03.12.2013 становить 1074107,00 грн.
Відповідно до висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи № 3179-Е від 23.11.2023 ринкова вартість автомобіля марки «Mitsubishi Colt», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2008, номер шасі НОМЕР_2 з урахуванням втрати якості в зв`язку з експлуатаційним зношенням так і з пошкодженням від впливу зовнішніх факторів на момент дослідження складає 184568,00 грн.
Відповідно до частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
У справах про поділ спільного майна подружжя необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.
Статтею 60 СК України встановлено презумцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.
Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц, провадження № 61-15462св18.
Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, то презумпція права спільної сумісної власності подружжя не спростована. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до приписів статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Заперечуючи участь позивача у поліпшенні будинку, облаштування земельної ділянки, відповідачка не подала належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про здійснення робіт придбання спірного майна за особисті кошти та здійснення відповідних будівельних робіт після припинення подружніх відносин, не подала доказів про наявність в неї доходів або особистих збережень, які вона використала при проведенні робіт з покращення будинку та облаштування земельної ділянки.
Не підтверджено належними і допустими доказами доводи відповідачки про те, що позивач подарував їй автомобіль, придбаний під час шлюбу.
Позивач заперечує доводи позивачки про те, що він подарував колишній дружині автомобіль, судом встановлено, що письмовий договір дарування автомобіля, як цінної речі, як це передбачено приписами статті 719 ЦК України, відсутній.
Крім того, у відзиві від 12.01.2021 на позовну заяву відповідачка частково визнала позовні вимоги, зазначила, що автомобіль придбаний за спільні кошти, прибудинкові споруди та поліпшення земельної ділянки є неподільними речами тому погоджується на поділ автомобіля та прибудинкових споруд шляхом присудження позивачу 1/2 його вартості та 1/2 вартості компенсації прибудинкових споруд.
За таких обставин аргументи відповідачки про те, що позивач подарував їй автомобіль, тому він не підлягає поділу, а поліпшення тземельної ділянки проведено за її особисті кошти, вказують на суперечливу поведінку ОСОБА_4 , що є неприйнятним.
Ураховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що стягнення на користь позивача половини вартості автомобіля, набутого у шлюбі, незважаючи на те, що він зареєстрований на ім`я відповідачки, та стягнення на користь позивача грошової компенсації половини вартості поліпшень будинку та земельної ділянки, які належать позивачці, однак були здійснені за рахунок спільних коштів подружжя, грунтується на законі.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що він надавав зароблені ним кошти при здійсненні підприємницької діяльності у період шлюбу для придбання будинку та земельної ділянки спростовуються змістом нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу, та його особистих, нотаріально посвідчених заяв, згідно з якими ОСОБА_4 придбала в особисту власність за особисті кошти будинок та земельну ділянку для його обслуговування за адресою: АДРЕСА_1 .
Доводи апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_4 про те, що право власності на альтанку, барбекю, баню не зареєстровано не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки позивач просив стягнути вартість поліпшень та робіт, які були проведені у період шлюбу, та не заявляв вимог щодо поділу невід`ємних складових будинковолодіння, яке було поліпшено у період шлюбу, а розмір такого поліпшення та виконаних робіт встановлено висновком судової експертизи.
Покликаючись в апеляційній скарзі на те, що суд не забезпечив повного та всебічного розгляду справи та не дослідив усіх доказів, відповідачка не зазначає в апеляційній скарзі, які ж саме докази були нею надані, та які з них не досліджено судом.
Інші аргументи апеляційної скарги ОСОБА_4 зводяться до суб`єктивних тверджень про поліпшення будинковолодіння за особисті кошти після розірвання шлюбу без посилання на докази про наявність особистих доходів, як джерела здійснення таких поліпшень і робіт, та про час здійснення таких робіт після розірвання шлюбу, тому апеляційним судом відхиляються.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційні скарги позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 апеляційний суд залишає без задоволення, а оскаржене рішення - без змін.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційних скарг, відповідно до положень статті 141 ЦПК України новий розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд
ухвалив:
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 подану його представником ОСОБА_1 та апеляційну скаргу ОСОБА_4 подану її представником ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 вересня 2025 року в цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий 
Судді: