Справа № 944/6756/25 
Провадження №1-кп/944/908/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.01.2026	м.Яворів 	

Яворівський районний суд Львівської області
у складі:головуючого судді ОСОБА_1 
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
захисника ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_5 
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.10.2025 за №12025140000001198 про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаївка Слов?янського району Донецької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369-2 КК України,

встановив:

Солдат ОСОБА_5 , який проходить військову службу на посаді солдата у військовій частині НОМЕР_1 , маючи злочинний намір на незаконне ухилення від проходження базової загально-військової підготовки та безпідставне переведення у військову частину НОМЕР_2 , 25.10.2025 приблизно о 14.00 год, перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою реалізації злочинного умислу, направленого на надання неправомірної вигоди ОСОБА_6 за здійснення ним впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, усвідомлюючи протиправність своїх дій, розуміючи, що ОСОБА_6 є керівником відділення військової частини НОМЕР_3 (ВСП) і є службовою особою, а тому може мати відповідні зв`язки із керівниками інших військових частин та зможе вплинути на прийняття рішення в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до нього та висловив пропозицію надання ОСОБА_6 неправомірної вигоди в сумі 1000 доларів США за вирішення в його інтересах вище зазначених рішень, шляхом здійснення впливу на командира військової частини НОМЕР_4 бригадного генерала ОСОБА_7 , до повноважень якого входить переведення військовослужбовців до інших військових частин. При цьому ОСОБА_5 зазначив, що не має біля себе грошових коштів і готовий буде їх передати ОСОБА_6 після 30-31 жовтня 2025 року.
В подальшому, 05.11.2025 приблизно о 15.10 год ОСОБА_5 з метою завершення свого злочинного умислу, спрямованого на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка погоджується за таку вигоду, вплинути на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, під час перебування ОСОБА_6 на території контрольно-пропускного пункту військової частини НОМЕР_5 , що у АДРЕСА_2 , розуміючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, надав ОСОБА_6 неправомірну вигоду в сумі 2000 доларів США (що згідно з курсом НБУ станом на 05.11.2025 становило 84140,00 грн) за здійснення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, при чому повідомив, що 1000 доларів США надає за вирішення раніше обговорених питань, а іншу 1000 доларів США, як бонус, за сприяння у їх вирішенні, після чого незаконна діяльність ОСОБА_5 була припинена.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.369-2 КК України, а саме пропозицію та надання неправомірної вигоди особі, яка погоджується за таку вигоду вплинути на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
20.01.2026 між прокурором Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , з участю захисника ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості, відповідно до ст. ст. 468, 472 КПК України.
В угоді про визнання винуватості сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.1 ст.369-2 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно з угодою ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369-2 КК України та зобов?язався до набрання відносно нього вироком законної сили добровільно перерахувати на потреби Збройних Сил України грошові кошти в сумі 100 000 грн на рахунок за наступними реквізитами: отримувач: військова частина НОМЕР_6 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ; код класифікації доходів бюджету: 25020100 благодійні внески, гранти та дарунки; КПКВ: 2101150; рахунок UA 948201720313281002301005049; банк: УДКСУ у Шевченківському районі м.Києва; МФО:820172. В угоді про визнання винуватості сторони також узгодили призначення обвинуваченому покарання за ч.1 ст. 369-2 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн.
Прокурор в судовому засіданні просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, оскільки при її укладенні були дотримані вимоги КПК України та КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 просив вказану угоду затвердити і призначити йому узгоджене покарання. Також пояснив, що угода укладена добровільно, він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, норми ч.5 ст. 474 КПК України, беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Зазначив, що фінансово спроможний сплатити благодійний внесок на потреби ЗСУ.
Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав зазначену угоду про визнання винуватості, просив її затвердити, зазначивши, що угода укладена обвинуваченим добровільно, в його присутності та відповідає вимогам, встановленим нормами КПК України.
Враховуючи наведене вище, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити з таких підстав.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно із ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються, зокрема, її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
Суд з`ясував, що обвинувачений повністю розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 1 ч. 1 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Також суд встановив та переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам законодавства, дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.369-2 КК України як пропозиція та надання неправомірної вигоди особі, яка погоджується за таку вигоду вплинути на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкції ч.1 ст.369-2 КК України.
Також зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Отже, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що укладена між обвинуваченим з участю захисника та прокурором угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.
Призначаючи покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не перебуває на обліку у психіатра та нарколога, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Як обставини, які пом`якшують покарання, передбачені до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст. 50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є призначення йому узгодженого між сторонами покарання за ч.1 ст. 369-2 КК України у виді штрафу у розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Згідно з п.1 ч.2 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.
Спеціальна конфіскація, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 96-2 ККУкраїни, застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майнобули підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне речові докази - гроші в розмірі 2000 доларів США, зважаючи на їх незаконне використання під час вчинення кримінального правопорушення, конфіскувати у власність держави, застосувавши спеціальну конфіскацію на підставі ст.96-1, 96-2 КК України. 
Запобіжний захід - заставу залишити без змін до набрання вироком законної сили, повернути заставу заставодавцю відповідно до ст. 182 КПК України, після набрання вироком законної сили.
Керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 374, 475 КПК України,

у х в а л и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 20.01.2026, укладену в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.10.2025 за №12025140000001198, між обвинуваченим ОСОБА_5 з участю захисника ОСОБА_4 та прокурором Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 .
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369-2 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.
Запобіжний захід у вигляді застави ОСОБА_5 до вступу вироку у законну силу - залишити без змін.
Заставу у розмірі 60560 (шістдесят тисяч п?ятсот шістдесят) грн. 00 коп., внесену заставодавцем ОСОБА_8 на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 07.11.2025 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області, повернути заставодавцю ОСОБА_9 , відповідно до ст. 182 КПК України, після набрання вироком законної сили.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 07.11.2025 на грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі ) доларів США з наступними серіями та номерами: LL57258115H, PB16399283N, MB76813855E, MH02807551A, PF18565451L, LK83353979C, PF34054085J, LB15193472P, PF34054086J, PA68509891B, PF47012267J, PF19136979L, MK01160156B, MG12218826A, LB67348169K, PF541971621, PH38177447B, PL33357197Q, PB09540591N, KB28380091K.
Речові докази: грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі ) доларів США з наступними серіями та номерами: LL57258115H, PB16399283N, MB76813855E, MH02807551A, PF18565451L, LK83353979C, PF34054085J, LB15193472P, PF34054086J, PA68509891B, PF47012267J, PF19136979L, MK01160156B, MG12218826A, LB67348169K, PF541971621, PH38177447B, PL33357197Q, PB09540591N, KB28380091K, застосувавши спецконфіскацію в порядку ст. 96-1 КК України, - конфіскувати у власність держави.
Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя          ОСОБА_1