ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/10962/21 Суддя (судді) першої інстанції: Кухар М.Д.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,
суддів: Кузьменка В.В.,
Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Южкокс» на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Южкокс» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство «Южкокс» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в якому просило: визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 10.03.2021 №416.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про протиправність спірної постанови та наявності підстав для її скасування.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено. 
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що прийнята відповідачем постанова від 10.03.2021 № 416 не може вважатися такою, що прийнята на підставі й у спосіб, що визначені чинним законодавством України, та не ґрунтується на достовірно встановлених фактах про дійсне порушення позивачем норм діючого законодавства.
На думку скаржника, спірна постанова не може вважатись правомірною, оскільки дата винесення постанови передує даті усунення відповідних порушень.
Окрім того, апелянт звертає увагу на те, що позивач займається виробництвом теплової енергії в основному для власного виробництва, крім незначної кількості теплової енергії, яка надавалась для послуг з теплопостачання прилеглого селища, тому висновки контролюючого органу щодо порушення останнім вимог чинного законодавства є помилковими.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем зазначено про те, що позивачем в межах апеляційної скарги жодним чином не було спростовано вказані висновки суду першої інстанції, оскільки не було наведено ніяких нових доказів чи тверджень, які могли б спростувати висновки суду, або вказати на конкретні порушення ним норм процесуального чи матеріального права.
Відповідач, приймаючи Постанову № 416, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України, що дає підстави вважати позовні вимоги ПрАТ «Южкокс» необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.
Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, у результаті розгляду 10 березня 2021 року на засіданні, яке проводилось у формі відкритого слухання, Акту планової перевірки від 23 лютого 2021 року № 105, проведеної на підставі Плану здійснення заходів державного контролю суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, на 2021 рік, затвердженого постановою НКРЕКП від 18 листопада 2020 року № 2134, постанови НКРЕКП ід 16 грудня 2020 року № 2448 «Про проведення планових перевірок суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, у І кварталі 2021 року та встановлено, що ПраТ «Южкокс» порушено Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 22 березня 2017 року № 308 (далі - Ліцензійні умови), а саме: пункт 3.1 глави 3 Ліцензійних умов щодо дотримання вимог законів України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», «Про теплопостачання», інших актів законодавства, якими регулюється діяльність у сфері природних монополій та у сфері теплопостачання, зокрема:
- пункту 2.7 розділу II Інструкції щодо заповнення форми звітності № 6-НКРЕ- енерго-виробництво (квартальна) «Звіт про ліцензовану діяльність суб`єктів господарювання з виробництва електричної та теплової енергії», затвердженої постановою НКРЕ від 04 жовтня 2012 року № 1257 (далі - Постанова № 1257), щодо забезпечення ліцензіатом достовірності інформації, зазначеної ним у формі звітності № 6-НКРЕ-енерговиробництво;
- пункту 2.7 глави 2 Інструкції щодо заповнення форми звітності № 4-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (квартальна) «Звіт про фінансові результати та виконання структури тарифів (цін) за видами діяльності», затвердженої постановою НКРЕКП від 28 лютого 2019 року № 282 (далі - Постанова № 282), щодо забезпечення ліцензіатом достовірності інформації, зазначеної ним у формі звітності № 4-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (квартальна);
- пункту 2.7 глави 2 Інструкції щодо заповнення форми звітності № 4а-НКРЕКП «Звіт про використання палива/енергії та стан розрахунків», затвердженої Постановою №282, щодо забезпечення ліцензіатом достовірності інформації, зазначеної ним у формі звітності № 4а-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (місячна);
- пункту 5 Порядку розрахунку та встановлення ставки внесків на регулювання, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 06 квітня 2017 року № 491 (далі - Порядок №491), у частині визначення суми внеску на регулювання за 2018 - 2020 роки;
- підпункту 2 пункту 3.2 глави 3 Ліцензійних умов щодо повідомлення органу ліцензування про всі зміни даних, які були зазначені в його документах, що додавалися до заяви про отримання ліцензії, не пізніше одного місяця з дня настання таких змін;
- підпункту 5 пункту 3.2 глави 3 Ліцензійних умов щодо виконання рішень органу ліцензування у строки, встановлені відповідним рішенням, а саме пункту 1 постанови НКРЕКП від 23 грудня 2020 року № 2677 «Про накладення штрафу на ПРАТ «Южкокс» за порушення Ліцензійних умов з виробництва теплової енергії та внесення зміни до постанови НКРЕКП від 04 грудня 2018 року № 1631» щодо сплати штрафу в розмірі 5 100 гривень;
- підпункту 8 пункту 3.2 глави 3 Ліцензійних умов щодо здійснення продажу виробленої теплової енергії за тарифами, що встановлюються уповноваженим законом державним колегіальним органом або органами місцевого самоврядування в межах наданих повноважень;
- підпункту 9 пункту 3.2 глави 3 Ліцензійних умов щодо дотримання структури витрат згідно зі статтями, затвердженими у тарифі на виробництво теплової енергії;
- підпункту 16 пункту 3.2 Ліцензійних умов щодо сплати щоквартально, протягом перших 30 днів кварталу, наступного за звітним, внесків на регулювання, що визначаються НКРЕКП;
- підпункту 22 пункту 3.2 глави 3 Ліцензійних умов у частині надання до органу ліцензування документів та звітності, необхідних для виконання органом ліцензування своїх повноважень, в обсягах та у строки, встановлені органом ліцензування.
Як наслідок, контролюючим органом прийнята постанова від 10.03.2021№416 про накладення штрафу на ПРАТ «Южкокс» у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, який має бути сплачено до Державного бюджету України у 30-денний строк з дня одержання копії постанови (код бюджетної класифікації 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції»).
Крім того, відповідно до пункту 1 частини першої та пункту 1 частини другої статті 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», у межах здійснення заходів державного регулювання, зобов`язано позивача у термін до 30 квітня 2021 року:
- сплатити заборгованість зі сплати внесків на регулювання за 1 - IV квартали 2018 та 2019 років, І - II квартали 2020 року в сумі 291 584,58 грн, у тому числі: за І - IV квартали 2018 року - 85 885,65 грн; за І - IV квартали 2019 року - 126 570,88 грн; за І - II квартали 2020 року - 79 128,05 грн;
- подати до НКРЕКП та відділу НКРЕКП у Дніпропетровській області уточнену звітність за формами № 6-НКРЕ-енерговиробництво (квартальна) «Звіт про ліцензовану діяльність суб`єктів господарювання з виробництва електричної та теплової енергії» за І квартал, І півріччя, 9 місяців та річну за 2019 рік, № 4-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (квартальна) «Звіт про фінансові результати та виконання структури тарифів (цін) за видами діяльності» за І - III квартали 2020 року, № 4а-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (місячна) «Звіт про використання палива/енергії та стан розрахунків» за січень - грудень 2020 року електронною поштою (у форматі Excel) та на паперових носіях;
- подати до відділу НКРЕКП у Дніпропетровській області уточнені звіти за формою № 20- НКРЕКП (квартальна) «Звіт про сплату внеску на регулювання» за І - IV квартали 2018 року, І - IV квартали 2019 року та І - III квартали 2020 року.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, тому позовні вимоги ПрАТ «Южкокс» не обгрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На час виникнення спірних правовідносин у даній справі правовий статус Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики (далі - НКРЕКП), її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення врегульовано Законом України «Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг» від 22 вересня 2016 року № 1540-VIII (далі - Закон №1540-VIII).
Відповідно до зазначеного Закону НКРЕКП є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг. 
Крім Закону №1540-VIII, у своїй діяльності НКРЕКП також керується положеннями Законів України «Про природні монополії», «Про ринок електричної енергії», «Про ринок природного газу», «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», та іншими актами законодавства, що регулюють відносини у відповідних сферах.
При цьому, 29 грудня 2019 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення конституційних принципів у сферах енергетики та комунальних послуг» (далі - Закон №394-ІХ), яким НКРЕКП визначено як постійно діючий центральний орган виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин НКРЕКП діяла як державний регулятор у сферах енергетики та комунальних послуг відповідно до положень Закону №1540-VIII.
У силу вимог статті 22 Закону №1540-VIII суб`єкти господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, несуть відповідальність за правопорушення у сферах енергетики та комунальних послуг, визначені законами України «Про ринок електричної енергії», «Про природні монополії», «Про комбіноване виробництво теплової та електричної енергії (когенерацію) та використання скидного енергопотенціалу», «Про засади функціонування ринку електричної енергії України», «Про ринок природного газу», «Про трубопровідний транспорт», «Про теплопостачання», «Про питну воду та питне водопостачання», «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» та іншими законами, що регулюють відносини у відповідних сферах.
За порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, Регулятор може застосовувати санкції у вигляді: застереження та/або попередження про необхідність усунення порушень; накладення штрафу; зупинення дії ліцензії; анулювання ліцензії.
У разі виявлення порушень законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор у 30-денний строк з дня складення акта перевірки розглядає, питання відповідальності суб`єкта господарювання, його посадових осіб на своєму засіданні та приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання санкцій та/або застосування адміністративного стягнення до посадової особи такого суб`єкта господарювання. При застосуванні санкцій Регулятор має дотримуватися принципів пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив.
Регулятор застосовує штрафні санкції до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, у розмірах, встановлених цим Законом, законами України «Про ринок електричної енергії», «Про природні монополії». «Про питну воду та питне водопостачання», «Про ринок природного газу». «Про теплопостачання».
Як свідчать матеріали справи, відповідно до Плану здійснення заходів державного контролю суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, на 2021 рік, затвердженого постановою НКРЕКП від 18.11.2020 № 2134, та на підставі постанови НКРЕКП від 16.125.2020 № 2448 «Про проведення планових перевірок суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, у І кварталі 2021 року та визнання такою, що втратила чинність, постанови НКРЕКП від 30.09.2020 № 1815», посвідчення на проведення планової перевірки від 11.01.2021 № 11 НКРЕКП у термін з 03 лютого по 23 лютого 2021 року було проведено планову перевірку дотримання ПрАТ «Южкокс» законодавства у сфері теплопостачання та ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії за період діяльності позивача з 01.01.2018 по 31.12.2020.
За результатами проведення планового заходу контролю було складено Акт планової перевірки від 23.02.2021 № 105 та 10.03.2021 за результатами розгляду вказаного Акта №105 прийнято оскаржувану постанову № 416.
Щодо порушення позивачем пункту 5 Порядку розрахунку та встановлення ставки внесків на регулювання, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 06 квітня 2017 року № 491 (далі - Порядок № 491), у частині визначення суми внеску на регулювання за 2018 - 2020 роки, слід зазначити наступне.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання Закону №1540-VIII та Порядку №491, НКРЕКП постановами затверджувала ставки внесків на регулювання.
Пунктом 2 Порядку № 491 визначено, що базою нарахування суми внеску на регулювання є чистий дохід платника внеску на регулювання від провадження діяльності, що регулюється НКРЕКП, за звітний квартал.
З огляду на зазначене, платники внеску на регулювання мають визначати суму внеску на регулювання, як визначений відсоток від чистого доходу (обсягу коштів), отриманою від провадження ліцензованої господарської діяльності, що регулюється НКРЕКП, зокрема від виробництва теплової енергії.
Враховуючи, що теплова енергія, яка виробляється на об`єкті енергетики (ТЕЦ позивача), корисно використовується в інших технологічних процесах виробництва основної продукції цього Товариства, та є однією із складових собівартості виробництва інших товарів (послуг), такі ліцензіати мають визначати суму внеску на регулювання, як визначений відсоток від товарної продукції (обсягу коштів), отриманої від провадження ліцензованої господарської діяльності, що регулюється НКРЕКП.
Отже, всі обсяги теплової енергії, що споживаються обладнанням (устаткуванням), яке не задіяне в технологічних процесах виробництва теплової енергії, або використовуються для провадження іншої не ліцензованої діяльності виробника на території підприємства чи споживаються іншими суб`єктами господарювання на території ліцензіата, мають бути віднесені до корисного відпуску теплової енергії.
У свою чергу, відповідно до норм Порядку № 491 на Ліцензіата протягом 2018 - 2020 років покладено обов`язок щодо сплати внесків на регулювання, розрахованих у встановленому НКРЕКП порядку, та подання відповідному структурному підрозділу НКРЕКП звіту за формою № 20-НКРЕКП (квартальна) «Звіт про сплату внеску на регулювання».
Так, протягом 2018 - 2020 років Ліцензіат визначав суму чистого доходу для розрахунку внесків на регулювання, виходячи із обсягів реалізації теплової енергії споживачам за прямими договорами, не враховуючи при цьому внутрішньозаводське споживання теплової енергії для потреб основного виробництва, що призвело до сплати внесків на регулювання не в повному обсязі за цей період.
Згідно положень Методики формування, розрахунку та встановлення тарифів на електричну та (або) теплову енергію, що виробляється на теплоелектроцентралях, теплових електростанціях та коопераційних установках, затвердженої постановою НКРЕКП від 01.08.2017 № 99Е до складу виробничої собівартості електричної та (або) теплової енергії включаються внески на регулювання, що розраховуються та сплачуються ліцензіатом відповідно до Порядку.
При цьому, розрахунки собівартості при формуванні тарифів на електричну та (або) теплову енергію здійснюються на весь обсяг корисно відпущеної електричної та (або) теплової енергії.
З матеріалів справи вбачається, що під час проведення перевірки встановлено, що у період 2019 - 2020 роки позивачем невірно визначена товарна продукція у формах № 6-НКРЕ та чистий дохід (виручка) у формах № 4-НКРЕКП та відповідно невірно визначені суми внеску на регулювання.
Відповідно до наданих позивачем звітів про сплату внеску на регулювання за формою № 20-НКРЕКП сума чистого доходу для розрахунку внеску на регулювання за 2018 - 2020 роки визначена Ліцензіатом, виходячи з обсягів реалізації теплової енергії споживачам за прямими договорами та не враховує внутрішньозаводське споживання теплової енергії для потреб основного виробництва, що призвело до сплати внесків на регулювання не в повному обсязі за період, що перевіряється.
Комісією з перевірки здійснено розрахунок чистого доходу від впровадження діяльності з виробництва теплової енергії за IV квартал 2017 року. 2018 - 2019 роки та за І - II квартали 2020 року, результати якого використано для розрахунку внесків на регулювання та наведені у таблицях. 
При цьому, відповідачем враховано факт припинення ліцензованої діяльності виробництва теплової енергії з 15.04.2020.
Отже, перевіркою встановлено, що ПрАТ «Южкокс» протягом 2018 - 2020 років сплачувало внески на регулювання не у повному обсязі, а саме: не сплачено внесків на загальну суму 291,58458 тис. грн, у тому числі: у 2018 році - в розмірі 85,88565 тис. грн;у 2019 році - в розмірі 126,57088 тис. грн; у 2020 році - в розмірі 79,12805 тис. грн.
Базою нарахування суми внеску на регулювання має бути товарна продукція від діяльності з виробництва, зокрема, теплової енергії, що визначається у рядку 145 графи 5 форм звітності № 6-НКРЕ-енерговиробництво «Звіт про ліцензовану діяльність суб`єктів господарювання з виробництва електричної та теплової енергії», затвердженої постановою ПЕРЕ від 04.10.2012 № 1257 (далі - форма № 6-НКРЕ) у період діяльності 2018 - 2019 роки та чистий дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), що визначається у рядку 205 графи 4 форм звітності № 4-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (квартальна) «Звіт про фінансові результати та виконання структури тарифів (цін) за видами діяльності», затвердженої постановою НКРЕКП від 28.02.2019 року № 282 (далі - форма № 4-НКРЕКП) у період діяльності І півріччя 2019 року - 2020 рік.
Таким чином, для розрахунку внеску на регулювання протягом 2018 року (період відсутності встановлених НКРЕКП тарифів на виробництво теплової енергії) базою для нарахування внеску на регулювання застосовується товарна продукція від діяльності з виробництва теплової енергії, визначена позивачем у формі звітності № 6-НКРЕ-енерговиробництво за відповідні квартали.
У свою чергу, скаржник звертає увагу на те, що виробництво теплової енергії не є основним видом діяльності позивача то воно відображається у бухгалтерському обліку як допоміжне виробництво, відповідно реалізація послуг з теплопостачання вважається послугами непромислового та соціального характеру.
Втім, відповідно до абзацу 7 пункту 3 Порядку ведення окремого обліку доходів і витрат на підприємствах, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №584, доходи за кожним видом ліцензованої діяльності підприємства відображаються у бухгалтерському обліку в установленому порядку на окремих субрахунках рахунка «Доходи від реалізації». У разі отримання підприємством доходів за кількома видами ліцензованої діяльності однією сумою розподіл доходів здійснюється пропорційно встановленим тарифам.
Таким чином, ліцензіат повинен доходи за кожним видом ліцензованої діяльності підприємства відображати у бухгалтерському обліку в установленому порядку на окремих субрахунках рахунка «Доходи від реалізації». У разі отримання підприємством доходів за кількома видами ліцензованої діяльності однією сумою розподіл доходів здійснюється пропорційно встановленим тарифам.
Щодо порушення позивачем підпункту 5 пункту 3.2 глави 3 Ліцензійних умов щодо виконання рішень органу ліцензування у строки, встановлені відповідним рішенням, а саме пункту І постанови НКРЕКП від 23.12.2020 № 2677 «Про накладення штрафу на ПрАТ «Южкокс» за порушення Ліцензійних умов з виробництва теплової енергії та внесення зміни до постанови НКРЕКП від 04.12.2018 № 1631» щодо сплати штрафу в розмірі 5 100 гривень, слід зазначити таке.
З матеріалів справи вбачається, що станом на 23.02.2021 позивач не виконав вимоги пункту 1 постанови НКРЕКП від 23.12.2020 № 2677 щодо сплати штрафу у розмірі 5 100 (гривень до Державного бюджету України у 30-денний строк з дня одержання копії постанови.
Так, позивач 30.12.2020 (вх. № 1676) отримав копію постанови НКРЕКП від 23.12.2020 № 2677 «Про накладення штрафу на ПрАТ «Южкокс» за порушення Ліцензійних умов з виробництва теплової енергії та внесення зміни до постанови НКРЕКП від 04.12.2018 № 1631» та листом від 18.01.2021 № 55-15 повідомив НКРЕКП про оскарження постанови від 23.12.2020 № 2677 у судовому порядку. 
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 640/1570/21.
У подальшому, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26.06.2025, залишеним без змін Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року у справі № 640/1570/21 у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Южкокс» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови від 23.12.2020 №2677 - відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що постанова НКРЕКП від 23.12.2020 №2677 «Про накладення штрафу на ПрАТ «Южкокс» за порушення Ліцензійних умов з виробництва теплової енергії та внесення зміни до постанови НКРЕКП від 04 грудня 2018 року №1631» прийнята НКРЕКП з дотриманням вимог Законів України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», «Про теплопостачання», на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, пропорційно.
За правилами частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
При цьому, слід відмітити, що згідно абзацу другого частини третьої статті 5 Закону №1540-VIII рішення НКРЕКП можуть бути оскаржені в судовому порядку, оскарження рішень НКРЕКП не зупиняє їх виконання, при цьому в межах справи №640/1570/21 заходи забезпечення позову не вживались.
Відповідно, посилання скаржника на необхідність врахуваня судом рішень, винесених під час розгляду справи № 640/1570/21 є помилковими.
Стосовно доводів апелянта про те, що спірна постанова не може вважатись правомірною, оскільки дата винесення постанови передує даті усунення відповідних порушень, слід вказати наступне.
Так, положення абзацу другого частини сьомої статті 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» у сукупності з підпунктом 5 пункту 3.2. глави 3 Ліцензійних умов №308 необхідно розуміти так, що у разі, якщо у рішенні НКРЕКП встановлено певний строк виконання вимог щодо усунення порушень законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг, то невиконання таких вимог у визначений у постанові строк є підставою для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, проте це не звільняє суб`єкта господарювання від обов`язку виконати вимоги рішення НКРЕКП, для чого Регулятор може встановити новий строк для усунення відповідних порушень.
Оскільки спірна постанова від 10.03.2021 №416 набрала чинності з дати її прийняття, то, відповідно, внесені постановою від 23.12.2020 №2677 зміни до пункту 2 постанови від 04.12.2018 №1631 також набрали законної сили з дати ухвалення такої постанови №2677. 
Відтак, НКРЕКП при винесенні спірної постанови від 10.03.2021 №416 фактично надала ПрАТ «Южкокс» новий строк усунення виявлених порушень - до 01 квітня 2021 року, а не продовжила раніше встановлений.
При цьому, суд зауважує, що позивач постанову НКРЕКП від 04.12.2018 №1631 не оскаржував та добровільно сплатив визначений у ній розмір штрафу.
Крім того, як вже зазначалось, постанова від 23.12.2020 №2677 за наслідками судового розгляду є чинною та не скасованою.
З урахуванням того, що вимоги постанови від 23.12.2020 №2677 позивач не виконав, тому відповідач правомірно наклав на ПрАТ «Южкокс» штраф у розмірі 5100 грн за невиконання рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
При цьому, оскільки предметом спору у даній справі є постанова НКРЕКП від 10.03.2021 №416, а не постанови від 04.12.2018 №1631 та від 23.12.2020 №2677, а тому будь-яке посилання позивача на неправомірність цих постанов, не можна вважати таким, що відноситься до предмету спору.
Окрім того, що спірна Постанова №416 містить і інші порушення, які позивачем не оскаржуються, зокрема:
- підпункт 2 пункту 3.2 глави 3 Ліцензійних умов №308 щодо повідомлення органу ліцензування про всі зміни даних, які були зазначені в його документах, що додавалися до заяви про отримання ліцензії, не пізніше одного місяця з дня настання таких змін;
- підпункт 8 пункту 3.2 глави 3 Ліцензійних умов №308 щодо здійснення продажу виробленої теплової енергії за тарифами, що встановлюються уповноваженим законом державним колегіальним органом або органами місцевого самоврядування в межах наданих повноважень;
- підпункт 9 пункту 3.2 глави 3 Ліцензійних умов №308 щодо дотримання структури витрат згідно зі статтями, затвердженими у тарифі на виробництво теплової енергії;
- підпункт 16 пункту 3.2 Ліцензійних умов №308 щодо сплат щоквартально, протягом перших 30 днів кварталу, наступного за звітним, внесків на регулювання, що визначаються НКРЕКП;
- підпункт 22 пункту 3.2 глави 3 Ліцензійних умов №308 у частині надання до органу ліцензування документів та звітності, необхідних для виконання органом ліцензування своїх повноважень, в обсягах та у строки, встановлені органом ліцензування.
Таким чином, колегія суддів приходить до переконання про те, що спірна постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Южкокс» - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді В.В. Кузьменко

І.В. Штульман