ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9265/25 Справа № 183/2378/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дубовенко І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,
за участю секретаря судового засідання — Шаповалової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Аграрне підприємство “Придніпровське” на рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2025 року, у складі судді Дубовенко І.Г., по справі № 183/2378/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма “Олімпекс-Агро”, Товариства з обмеженою відповідальністю “Аграрне підприємство “Придніпровське” про визнання припиненим права оренди, повернення земельної ділянки з фактичного користування та стягнення заборгованості по орендній платі, та за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Аграрне підприємство “Придніпровське” до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма “Олімпекс-Агро” про визнання поновленим на той самий строк і на тих самих умовах договору оренди земельної ділянки, – 
ВСТАНОВИЛА: 

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, пред`явленим до ТОВ Агрофірма “Олімпекс-Агро” та ТОВ “АП “Придніпровське”, на предмет визнання припиненим права оренди, повернення земельної ділянки, кадастровий номер 1223210500:02:019:0544, з фактичного користування ТОВ “АП “Придніпровське” та стягнення з останнього заборгованості з орендної плати, з підстав того, що позивач є власником земельної ділянки площею 5,390 га, цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», кадастровий номер 1223210500:02:019:0544, що розташована на території Перещепинської міської ради Самарівського (колишнього Новомосковського) району Дніпропетровської області, на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІІ-ДП № 125744, виданого 02 квітня 2001 року Перещепинською міською радою та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 15025. Право власності позивача на зазначену земельну ділянку зареєстроване 19 жовтня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області Дубовик А.О..
28 лютого 2005 року між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма “Олімпекс-Агро” укладений договір оренди земельної ділянки № б/н, зареєстрований у Новомосковському державному земельному кадастровому центрі за № 04:05:126:01195.
26 травня 2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма “Олімпекс-Агро” укладено додаткову угоду № б/н до договору оренди земельної ділянки №01195 від 28 лютого 2005 року, зареєстровану в Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії центру Державного земельного кадастру за № 04-09-126-02652.
В подальшому ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма “Олімпекс-Агро” 22 грудня 2016 року, уклали додаткову угоду № б/н до договору оренди землі від 28 лютого 2005 року, якою було викладено в новій редакції п. 3.1. Договору оренди від 28 лютого 2005 року та встановлено, що договір діє з моменту державної реєстрації права оренди в порядку, передбаченому законодавством до 31 грудня 2023 року, але в будь-якому випадку даний договір та право оренди за даним договором є чинним до моменту закінчення збирання врожаю Орендарем.
Право оренди ТОВ Агрофірма “Олімпекс-Агро” було зареєстровано державним реєстратором Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області Дубовик А.О., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37658068 від 19 жовтня 2017 року, номер відомостей про речове право: 22908676.
Надалі, ОСОБА_1 , ТОВ Агрофірма “Олімпекс-Агро” та ТОВ «АП «Придніпровське» уклали додаткову угоду № б/н (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) від 14 березня 2018 року до Договору оренди землі від 28 лютого 2005 року.
За умовами договору оренди та додаткових угод до нього, орендар та орендодавець, погодили, що договір діє з моменту державної реєстрації права оренди в порядку, передбаченому законодавством до 31 грудня 2023 року, але в будь-якому випадку даний договір та право оренди за даним договором є чинним до моменту закінчення збирання врожаю Орендарем.
На переконання позивача, припинення дії договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 1223210500:02:019:0544 від 28 лютого 2005 року, повинно було відбутися 31 грудня 2023 року шляхом закінчення строку, на який його було укладено, що відповідало положенню ст. 31 Закону України «Про оренду землі». При цьому, позивач не мав намірів продовжувати термін дії вказаного договору оренди землі чи укладати будь-які інші правочини, що стосуються користування належною йому земельною ділянкою з боку ТОВ «АП «Придніпровське» та відповідно бажав повернути у власне володіння належну йому земельну ділянку, що стало підставою для направлення 24 липня 2023 року листа-повідомлення на поштову адресу ТОВ АФ «Олімпекс-Агро», в якому він повідомляв відповідача про небажання продовжувати дію договору оренди та повернути у його володіння земельну ділянку. Вказаний лист відповідачем було отримано.
27 листопада 2023 року ТОВ «АП «Придніпровське» на адресу позивача направило лист-повідомлення № 27/03, де наголошувало про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк. 
Позивач вважає, що ТОВ «АП «Придніпровське» не було дотримано умов договору та приписів ст. 33 ЗУ «П оренду землі», що є наслідком відсутності підстав для поновлення спірного договору оренди землі на той самий строк та на тих самих умовах, оскільки в листі-повідомленні № 27/03 від 27 листопада 2023 року відповідачем не дотримано вимог абз. 2 п. 6.2. договору, а саме: проект додаткової угоди не був підписаний ТОВ «АП «Придніпровське» та була відсутня печатка підприємства, умови поновлення, викладені в додатковій угоді, є інакшими і не відповідають умовам поновлення "на той самий строк" і "на тих самих умовах", що свідчить про відсутність у ТОВ «АП «Придніпровське» переважного права на поновлення дії договору оренди на той самий строк і на тих самих умовах.
Також позивач зазначає, що ТОВ «АП «Придніпровське» після припинення дії договору не повернув позивачеві земельну ділянку у стані не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.
Натомість, 01 лютого 2024 року, замість передбаченого договором акту повернення земельної ділянки, ТОВ «АП «Придніпровське» надіслав позивачу запрошення для укладення договору оренди на 12 лютого 2024 року о 10 год.00 хв. за адресою місця знаходження підприємства. Даний лист був отриманий позивачем 13 лютого 2024 року, на який 01 березня 2024 року позивачем повторно був направлений лист, яким повторно повідомлено відповідача про заперечення щодо поновлення зазначених вище орендних відносин, а також повторно висловлене прохання повернути земельну ділянку у зв`язку із закінченням дії договору оренди.
Позивач ОСОБА_1 також вважає, що ТОВ «АП «Придніпровське» неналежним чином виконував взяті на себе зобов`язання по сплаті орендної плати, що позбавляє його переважного права на поновлення договору оренди землі. Оскільки орендна плата за 2022 рік у сумі 22 167,52 грн була сплачена позивачу несвоєчасно, тобто, в березні 2023 року, а орендна плата за 2023 рік взагалі не була сплачена, тому станом на день подання даного позову існує заборгованість ТОВ «АП «Придніпровське» перед позивачем по сплаті орендної плати за 2023 рік у сумі 22 167,52 грн.
Позивач наголошує, що вище перелічені порушення відповідачами як умов договору оренди з додатковими угодами до нього, так і норм земельного законодавства є порушенням його майнових прав на земельну ділянку, а тому він звернувся за захистом своїх порушених прав по суду.
У травні 2024 року ТОВ “АП “Придніпровське” звернулось через суд із позовом, пред`явленим до ОСОБА_1 , визначивши третьою особою ТОВ АФ «Олімпекс-Агро», на предмет поновлення на той самий строк і на тих самих умовах Договору оренди земельної ділянки № б/н, зареєстрований у Новомосковському державному земельному кадастровому центрі, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 28 лютого 2005 року за № 04:05:126:01195, із додатковою угодою № б/н до договору оренди земельної ділянки № 01195 від 28 лютого 2005 року, зареєстровану в Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії центру Державного земельного кадастру, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 26 травня 2009 року за № 04-09-126-02652, із додатковою угодою № б/н до договору оренди землі від 22 грудня 2016 року, із додатковою угодою № б/н (про зміну сторони та внесення змін до Договору оренди) від 14 березня 2018 року до Договору оренди землі № б/н та додатковою угодою від 22 грудня 2016 року, строком на 17 років 10 місяців, визнавши укладеною Додаткову угоду № б/н до Договору оренди землі б/н від 28 лютого 2005 року в редакції від 27 листопада 2023 року, відповідно до якої, окрім інших змін, п. 1.2. передбачено, що договір діє до 31 жовтня 2038 року, обґрунтовуючи це тим, що відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі», ТОВ “АП “Придніпровське” посилається на належне виконання ним своїх обов`язків за договором в частині виплати орендної плати ОСОБА_1 , надіслання йому письмових повідомлень про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк у строк, встановлений умовами договору з додатковими угодами для такого повідомлення власника земельної ділянки, враховуючи при цьому, що ТОВ “АП “Придніпровське” продовжує користуватися земельною ділянкою ОСОБА_1 і після закінчення терміну дії договору оренди. 
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2024 року об`єднано в одне провадження цивільну справу № 183/2378/24 за позовом Сухачова С.М. з цивільною справою № 183/4959/24 за позовом ТОВ “АП “Придніпровське”, та цивільній справі присвоєно єдиний номер справи № 183/2378/24. 
Рішенням Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2025 року позов ОСОБА_1 до ТОВ “АП “Придніпровське” про визнання припиненим права оренди земельної ділянки, зобов`язання повернути земельну ділянку та стягнення заборгованості по орендній платі - задоволено.
Визнано припиненим право оренди ТОВ “АП “Придніпровське”, яке виникло на підставі договору оренди укладеного 28 лютого 2005 року між ТОВ Агрофірма "Олімпекс-Агро" та ОСОБА_1 , положення якого пізніше були змінені та доповнені додатковою угодою від 26 травня 2009 року, додатковою угодою від 22 грудня 2016 року та додатковою угодою від 14 березня 2018 року, укладеною з ТОВ “АП “Придніпровське”, земельної ділянки площею 5,390 га, кадастровий номер 1223210500:02:019:0544, що розташована на території Перещепинської міської ради Самарівського району Дніпропетровської області, інформація про який була внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 19 жовтня 2017 року державним реєстратором Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області Дубовик А.О., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37658068 від 19 жовтня 2017 року, номер запису про інше речове право: 22908676.
Зобов`язано ТОВ “АП “Придніпровське” повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 5,390 га, кадастровий номер 1223210500:02:019:0544, що розташована на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, з фактичного користування.
Стягнуто з ТОВ “АП “Придніпровське” на користь ОСОБА_1 орендну плату за 2023 рік у сумі 22167,52 грн.
Стягнуто з ТОВ “АП “Придніпровське” на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3633,60 грн.
У задоволенні зустрічного позову ТОВ “АП “Придніпровське” до ОСОБА_1 , третя особа - ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим - відмовлено (а.с.187-194 Том І).
Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем не надано доказів сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за 2023 рік та встановлено порушення строку сплати орендної плати відповідачем ТОВ “АП “Придніпровське” за 2022 рік, що є істотним порушенням умов договору оренди. Також позивачем ОСОБА_1 доведено належними доказами порушення відповідачем ТОВ “АП “Придніпровське” процедури виявлення та повідомлення позивача про намір скористатись своїм переважним правом оренди земельної ділянки, як то передбачено умовами договору та додатковими угодами до нього, так і порушення вимог ст. 33 Земельного кодексу України, тоді як ОСОБА_1 виконав такі умови договору та діючого законодавства. Крім того, суд першої інстанції вважав доведеним, що відповідач ТОВ “АП “Придніпровське” продовжує користуватись земельною ділянкою позивача ОСОБА_1 без відповідної на те правової підстави, що порушує майнові права ОСОБА_1 . Зазначені фактичні обставини стали підставою для відмови у визнанні поновленим на той самий строк і на тих самих умовах договору оренди земельної ділянки, про що просило ТОВ “АП “Придніпровське” у своєму позову, пред`явленому до ОСОБА_1 . 
Не погодившись з рішенням суду, у серпні 2025 року ТОВ “АП “Придніпровське” звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати повністю, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити та задовольнити позовні вимоги ТОВ “АП “Придніпровське”, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм як матеріального, так і процесуального права (а.с.80-85 Том ІІ).
Апеляційна скарга мотивована тим, що Товариство направило лист-повідомлення про намір продовжити дію договору оренди з усіма додатковими угодами до нього у строк визначений додатковою угодою від 14 березня 2018 року, де було змінено п.3.2. та п.6.2 додаткової угоди від 22 грудня 2016 року на п.4.4 цієї додаткової угоди та встановлено строк звернення орендаря до орендодавця з 3-х місяців на 1 місяць з переважним правом поновити договір оренди на новий строк. Однак, ОСОБА_1 відповіді впродовж місяця їм не надав, тому таке його мовчання розцінюється як згода. Про заяву ОСОБА_1 щодо наміру обробляти свою земельну ділянку самостійно та повернення її у його користування, датовану 24 липня 2023 року, Товариство дізналось з матеріалів цієї цивільної справи, адже така заява була направлена ним на адресу колишнього орендаря ТОВ “Олімпекс-Агро”, тоді як фактичним орендарем є ТОВ “АП “Придніпровське”, чому суд першої інстанції, на думку скаржника, не надав належної правової оцінки та не з`ясовував факту неотримання Товариством такої заяви ОСОБА_1 .
Крім цього, суд першої інстанції не навів мотивів з приводу непідписання проекту додаткової угоди, надісланої ОСОБА_1 разом із заявою про намір продовження договору оренди, тоді як відсутність підпису та печатки свідчить про з`ясування із власником земельної ділянки усіх істотних умов договору, де змінилась орендна плата в бік її збільшення, а підписання договору відбувається вже після з`ясування таких умов за для уникнення технічних помилок, юридичних ризиків. Скаржник вважає, що в цьому питанні ними не було порушено процедуру поновлення договору оренди землі. 
Разом з цим скаржник наголошує, що ним було надано докази сплати орендної плати ОСОБА_1 , оскільки за редакцією договору у вигляді додаткової угоди від 14 березня 2018 року розмір орендної плати встановлений у 15 954,84 грн, а Товариством за 5 років орендних відносин сплачену ОСОБА_1 значно більше ніж передбачалось умовами договору та додаткової угоди до нього. За проведеною внутрішньою інвентаризацією Товариством виявлено переплату орендної плати за договором оренди з ОСОБА_1 на 20 402,84 грн, що зарахувалось на оплату наступних періодів користування земельною ділянкою, що не заборонено діючим закнодавством. За наведених обставин скаржник вважає, що у нього перед ОСОБА_1 відсутня заборгованість по орендній платі, зокрема, за 2023 рік.
ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, у грудні 2025 року через свого представника — адвоката Ямкового В.Ф. подав відзив на апеляційну скаргу ТОВ “АП “Придніпровське”, в якому зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга є безпідставною, адже сплата наперед орендної плати між сторонами не узгоджувалась, а тому заборгованість по сплаті орендної плати, як то передбачено положеннями ст. 33 ЗУ “Про оренду землі”, у скаржника існує у тому розмірі, який встановив правомірно суд першої інстанції. Разом з цим зазначив, що продовження фактичного користування земельною ділянкою не є правомірною підставою для поновлення договору оренди на новий строк, адже для цього необхідно укладання додаткової угоди до договору оренди землі, яка сторонами в письмовій формі не укладалась та скаржник такої угоди не надавав суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено недотримання відповідачем ТОВ “АП “Придніпровське” процедури виявлення наміру на продовження договору оренди, існування заборгованості по сплаті орендної плати, що є істотним порушенням умов договору, а тому відповідач втратив переважне право на поновлення дії договору оренди та йому належить повернути земельну ділянку ОСОБА_1 за закінченням строку дії договору оренди. Просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.
Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІІ-ДП № 125744, виданого 02 квітня 2001 року Перещепинською міською радою та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 15025, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 5,390 га, цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», кадастровий номер 1223210500:02:019:0544, що розташована на території Перещепинської міської ради Самарівського (колишнього Новомосковського) району Дніпропетровської області.
Право власності позивача на зазначену земельну ділянку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19 жовтня 2017 року державним реєстратором Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області Дубовик А.О., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37658068 від 19 жовтня 2017 року, номер відомостей про речове право: 22908658.
28 лютого 2005 року між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма “Олімпекс-Агро” укладено договір оренди земельної ділянки № б/н, зареєстрований у Новомосковському державному земельному кадастровому центрі, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 28 лютого 2005 року за № 04:05:126:01195.
26 травня 2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма “Олімпекс-Агро” укладено додаткову угоду № б/н до договору оренди земельної ділянки №01195 від 28 лютого 2005 року, зареєстровану в Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії центру Державного земельного кадастру, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 26 травня 2009 року за № 04-09- 126-02652.
22 грудня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма “Олімпекс-Агро” укладено додаткову угоду № б/н до договору оренди землі від 28 лютого 2005 року, право оренди було зареєстровано державним реєстратором Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області Дубовик А.О., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37658068 від 19 жовтня 2017 року, номер відомостей про речове право: 22908676.
14 березня 2018 року між ОСОБА_1 , ТОВ Агрофірма “Олімпекс-Агро” та ТОВ “АП “Придніпровське” укладено додаткову угоду № б/н про заміну орендаря та внесення змін до Договору до Договору оренди землі від 28 лютого 2005 року.
Відповідно до умов укладеного договору з урахуванням внесених змін додатковими угодами, Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування (оренду) земельну ділянку площею 5,390 га, кадастровий номер 1223210500:02:019:0544, яка знаходиться на території Перещепинської міської ради Самарівського (бувшого Новомосковського) району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з метою використання земельної ділянки для вирощування господарських культур (п.1.1. - 2.3. Договору).
Пунктом 3.1. Договору Сторони погодили, що Договір діє з моменту державної реєстрації права оренди в порядку, передбаченому законодавством до 31 грудня 2023 року, але в будь-якому випадку даний Договір та право оренди за даним Договором є чинним до моменту закінчення збирання врожаю Орендарем.
Пунктом 4.1 Договору оренди Сторони погодили, за користування вказаною в Договорі земельною ділянкою Орендар нараховує Орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 7,5 (сім цілих п`ять десятих) відсотків від нормативно грошової оцінки землі, що становить 15954,84 грн грн, а також проводить безкоштовне завезення соломи до садиби Орендодавця та здійснює безкоштовну оранку та культивацію присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га, в територіальних межах орендаря, на підставі поданої письмової заяви Орендодавцем. Із цієї орендної плати, передбаченої п. 4.1. Договору Орендарем як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством України».
Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням коефіцієнта індексації станом на 01 січня року виплати/нарахування орендної плати (п. 4.5. Договору оренди в редакції від 22 грудня 2016 року).
Пунктом 4.6. Договору Сторони погодили, що орендна плата сплачується Орендарем Орендодавцю до 31 грудня поточного року в грошовій формі.
На підставі вказаного договору оренди сторонами складений акт прийому-передачі земельної ділянки, згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв у користування вищевказану земельну ділянку.
За умовами Договору оренди, земельна ділянка надається в оренду строком 31 грудня 2023 року. Термін дії цього договору починається з дня державної реєстрації права оренди земельної ділянки, що виникає на підставі договору, і закінчується в день, наступний за днем закінчення строку оренди (п.3.1., 12.2. договору оренди).
Відповідно до п.3.2 Договору оренди, по закінченню терміну договору, Орендар має переважне право на поновлення цього договору на новий термін. Зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання щодо продовження дії договору на новий термін не пізніше, ніж за 30 календарних днів до його закінчення.
Договір оренди земельної ділянки в обов`язковому порядку припиняється без подальшого поновлення у разі закінчення строку, на який надано було в оренду земельну ділянку, якщо за шість місяців до його закінчення зацікавлена Сторона повідомить іншу сторону про не продовження дії цього договору. (п. 3.4. Договору).
У разі, коли орендар продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення строку оренди, та за відсутністю письмових заперечень орендодавця, цей договір підлягає продовженню на той самий строк і на тих самих умовах які передбачені даним Договором. (п. 3.3. Договору)
Відповідно до п. 7.1. договору оренди, після припинення дії Договору, Орендар зобов`язаний повернути Орендодавцеві земельну ділянку у тому стані, в якому він одержав її в оренду, за актом приймання-передачі.
Судом першої інстанції також встановлено, що 24 липня 2023 року позивачем на поштову адресу ТОВ Агрофірма “Олімпекс-Агро” було направлено лист-повідомлення, за змістом якого він повідомляв про небажання продовжувати дію договору оренди та повернути у його володіння земельну ділянку.
Вказаний лист позивачем на адресу відповідача було направлено через оператора поштового зв`язку ПАТ «Укрпошта», рекомендованим листом з описом вкладення з ідентифікатором для відстеження руху поштової кореспонденції №512200013676, який було отримано відповідачем.
30 листопада 2023 року ТОВ АП «Придніпровське» направив ОСОБА_1 лист-повідомлення №27/03 від 27 листопада 2023 року про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк разом із проектом додаткової угоди №б/н від 27 листопада 2023 року до Договору оренди землі від 28 лютого 2005 року.
Змістом надісланої Додаткової угоди, яка викладена у позовній заяві ТОВ АП «Придніпровське», останнім було запропоновано внести зміни до Договору оренди землі, а саме:
«Виключити із Розділу 1 абз. 1 наступне: «вартістю згідно кадастрової оцінки державного органу земельних ресурсів, яка на момент укладання договору становить 62 263 грн.», залишити Розділ 1 в іншому без змін.
1.2. Внести зміни п.23 та викласти його в наступній редакції:
«Договір діє до 31.10.2038 року. У разі якщо даний Договір закінчився та/або розірваний та/або визнаний недійсним у судовому порядку до збирання врожаю Орендарем на земельній ділянці (земельних ділянках) i Договір не с поновленим/укладеним на новий строк, Орендар мас право на збирання такого врожаю без втручання в його діяльність та перешкоджання з боку Орендодавця та/або третіх осіб, при цьому Орендодавець надає доступ Орендарю до земельної ділянки (земельних ділянок до моменту закінчення збору врожаю. Орендодавець мас право на відшкодування збитків, пов`язаних із тимчасовим зайняттям земельної ділянки (земельних ділянок) Орендарем, які розраховуються в розмірі пропорційно від розміру орендної плати за термін: з дня припинення дії Договору до дня закінчення збирання врожаю. Після закінчення строку дії договору Орендар мас переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше одного місяця до закінчення строк у дії договору поновити письмово Орендодавця. Після закінчення строку дії договору Орендар мас переважне право на укладення Договору на новий строк.
1.3.Викласти п.2.2 Договору в наступній редакції:
«Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 16 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 34 036,99 грн.(Тридцять чотири тисячі тридцять шість гривен 99 копійок) за рік оренди від нормативно грошової оцінки земельної ділянки (земельних ділянок), що на дату укладення Договору становить 212 731,20 гривень». Із цієї орендної плати Орендарем, як податковим агентом утримуються податки (збори) передбачені чинним законодавством України».
01 березня 2024 року ОСОБА_1 надісланий ТОВ АП «Придніпровське» лист в якому він заперечував проти поновлення Договору оренди земельної ділянки та вимагав повернути земельну ділянку з користування.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та відмовляючи у задоволенні вимог ТОВ АП “Придніпровське”, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності вимог ОСОБА_1 , встановив, що відповідачем допущено істотні порушення умов договору, чим порушено права позивача. Натомість, встановив, що ТОВ АП “Придніпровське” не дотрималось процедури повідомлення власника земельної ділянки про намір поновити договір оренди на новий строк та скористатись переважним правом на оренду спірної земельної ділянки. 
Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Частиною 1 ст. 2 ЗУ «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно ст. 1 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до вимог ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» та ст. 93 ЗК України договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Форма, спосіб і строки розрахунку по орендній платі є однією із істотних умов договору оренди землі, на які погодилися сторони за обоюдною, добровільною згодою та яка не суперечить інтересам держави, суспільства та інших фізичних осіб.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Статтею 206 ЗК України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
За змістом ст.ст. 21, 22 ЗУ «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.
Ч. 2 ст. 23 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.
Відповідно до вимог ст. 24 ЗУ «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до вимог ст. 206 ЗК України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Ч.1 ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що частинами першою і другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.
Такі правові висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 та у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 527/570/17-ц та від 14 листопада 2018 року у справі № 484/301/18.
У відповідності до ч.1-3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Отже, аналіз змісту статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі» та пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підставу для розірвання договору оренди. При цьому факт несплати орендної плати стосується випадків як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо). Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду по справі № 484/4238/20 від 29 червня 2022 року. 
Судом першої інстанції вірно встановлено, а скаржником не спростовано жодним належним доказом, наявність у ТОВ АП “Придніпровське” заборгованості зі сплати орендної плати за 2023 рік, та несвоєчасну оплату оренди за 2022 рік. 
Доводи скаржника про те, що за попередні роки відбулась переплата орендної плати, було здійснено перерахунок виплат, що становлять розмір більше ніж щорічна плата по підприємству та прийняте рішення, що переплачена сума зараховується в якості сплати орендної плати за 2023 рік, а саме, сума орендної плати за 2018-2022 pp. складає 84621,09 грн, а загальна сума орендної плати, яка підлягала сплаті за вказані роки, є 64218,25 грн, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що сторонами було узгоджено зарахування різниці у виплаті орендної плати попередніх періодів в рахунок погашення заборгованості за 2023 рік. Також матеріали справи не містять доказів того, що позивач за первісним позовом звертався до Орендаря із заявами про виплату орендної плати наперед, а тому суд першої інстанції правомірно встановив, що у відповідача перед ОСОБА_1 існує заборгованість за 2023 рік у сумі 22167,52 грн, а орендну плату за 2022 рік відповідач сплатив вже у 2023 році, що є несвоєчасною виплатою таких сум та порушенням умов договору оренди земельної ділянки.
Разом з цим, у зв`язку з набранням чинності Законом №340-ІХ, «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» доповнено абзацами 3 і 4, якими передбачено, що договори оренди земельних ділянок приватної власності, а також земельних ділянок державної або комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності орендаря, укладені до набрання чинності Законом №340-ІХ, у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені ст.33 Закону України «Про оренду землі» (у новій редакції та ст.126-1 ЗК України. Правила, визначені ст.126-1 ЗК України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом №340ІХ, а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.
Отже, з урахуванням унормованих розділом ІХ «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» правил дії Закону №340-ІХ в часі, до спірних правовідносин підлягає застосуванню порядок поновлення договорів оренди землі в редакції ст.33 цього Закону, чинній станом на 14 березня 2018 року, тобто на момент укладення останньої Додаткової угоди до Договору оренди (постанова Верховного Суду від 08 травня 2024 року у справі №604/483/23).
Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» до зміни її редакції згідно із Законом №340-ІХ мала назву «Поновлення договору оренди землі», тобто була цілком присвячена процедурам такого поновлення.
Так, відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (ч.2). До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (ч.3).
При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (ч.4).
Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч.5).
У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності)(ч.6).
Отже, стаття 33 Закону України «Про оренду землі» прямо передбачала подання орендарем у строки, визначені у частині другій цієї статті, повідомлення саме про поновлення договору оренди землі та проект додаткової угоди про таке поновлення. Шляхом надсилання орендодавцю відповідного письмового повідомлення орендар мав завчасно продемонструвати наявність у нього наміру продовжити користування земельною ділянкою. А орендодавець, будучи обізнаним із таким наміром, отримував можливість спланувати подальші дії у зв`язку зі спливом строку договору оренди землі, зважити доцільність пошуку інших потенційних орендарів, а за їх наявності - зіставити пропоновані ними умови оренди з умовами, викладеними у проекті додаткової угоди, яку надав орендар.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 зауважила, що незалежно від того, чи бажають сторони змінити умови оренди на майбутнє, покладення на орендаря обов`язку з надсилання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проектом відповідної додаткової угоди до спливу строку цього договору є вигідним для обох сторін і не є надмірно обтяжливим для будь-кого із них. Якщо орендар розраховував на відсутність потенційних орендарів (про яких орендодавець не зобов`язаний повідомляти) та завчасно не надіслав орендодавцеві лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі, а просто продовжив користуватися земельною ділянкою після спливу строку цього договору, він втрачав право оренди та ризикував отримати відмову орендодавця в укладенні нового договору оренди землі.
Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»).
У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих мовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності) (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»).
Частини п`ята та шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі» встановлюють загальне та спеціальне правила продовження орендних правовідносин:
За загальним правилом, викладеним у частині п`ятій статті 33 Закону №161-XIV, орендодавець у місячний строк із дня отримання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проектом відповідної додаткової угоди їх розглядає, за потреби узгоджує з орендарем істотні умови договору, може повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень проти поновлення договору оренди землі, а за відсутності таких заперечень - вирішує поновити договір оренди землі (таке рішення потрібне лише щодо земель державної та комунальної власності) й укладає з орендарем відповідну додаткову угоду.
Спеціальне правило, викладене у частині шостій ст.33 Закону №161-XIV, розраховане на випадки, коли орендодавець, який отримав від орендаря, наприклад, в останній день строку договору оренди землі лист-повідомлення про поновлення цього договору з проектом відповідної додаткової угоди, протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві заперечень щодо такого поновлення, а орендар продовжив добросовісно користуватися земельною ділянкою. У такому разі орендодавець позбавлений можливості узгоджувати з орендарем нові істотні умови договору оренди землі, що вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були, без прийняття орендодавцем земель державної та комунальної власності окремого рішення про таке поновлення.
Порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі (за наявності таких заперечень) у відповідь на вчасно відправлений орендарем лист-повідомлення про поновлення цього договору з проектом відповідної додаткової угоди дає орендареві, який добросовісно продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, підстави розраховувати на поновлення такого договору в силу частини шостої статті 33 Закону №161-XIV. Інакше кажучи, у такому разі відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як його мовчазну згоду на поновлення цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені у ньому раніше. Але таке поновлення обов`язково оформляється шляхом підписання сторонами додаткової угоди, а у разі якщо орендодавець цього не робить, - у судовому порядку за вимогою про визнання укладеною додаткової угоди та з фіксацією її повного тексту у резолютивній частині рішення суду (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18).
При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті 33 Закону №161-XIV).
Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку (частина восьма статті 33 Закону №161-XIV). Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (частина одинадцята статті 33 Закону №161-XIV).Без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору було неможливим. Така угода має ознаки не тільки зобов`язального, але й речового договору, оскільки засвідчує волю сторін на передання земельної ділянки у тимчасове володіння орендареві на новий строк. Тому зазначена додаткова угода згідно з пунктом 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк. Саме з цією реєстрацією закон пов`язує виникнення права оренди (стаття 125 ЗК України). Тому не можна вважати, що поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» №161-XIV, є «автоматичною» пролонгацією орендних правовідносин.
Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» №161-XIV, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує його обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору (див. постанови від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18).
Як встановлено судом першої інстанції, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» договір оренди земельної ділянки діяв до 31 грудня 2023 року.
Судом першої інстанції правомірно встановлено, що належних та допустимих доказів того, що ТОВ «АП «Придніпровське», маючи намір скористатися переважним правом на поновлення договору оренди землі на новий строк, звертався до ОСОБА_1 з листом-повідомленням про поновлення договору оренди землі, надсилав йому належним чином засвідчений підписом керівника підприємства та печаткою підприємства проект додаткової угоди, матеріали справи не містять.
Колегія суддів відзначає, що доводи скаржника про те, що він надіслав на адресу ОСОБА_1 наведену у позові додаткову угоду про поновлення строку оренди земельної ділянки, прийняти до уваги не можна, адже такої угоди скаржником не надавалось ані суду першої інстанції, ані при розгляді апеляційної скарги, враховуючи, що підписання та узгодження усіх істотних умов такого продовження договору оренди на тих самих умовах між сторонами не відбулось, що не спростовано скаржником жодним доказом.
Посилання скаржника на те, що відсутність підпису уповноваженої особи Товариства у цій угоді та відсутність печатки є мірою запобігання юридичних ризиків з можливим редагуванням умов додаткової угоди до основного договору оренди, колегія суддів не приймає до уваги, адже це свідчить про зміну умов договору Товариством, які діяли до закінчення цього договору, що потребує узгодження з власником землі, враховуючи, що такі умови не можуть бути змінені, а додаткова угода про поновлення на новий строк користування земельною ділянкою не може містити нових умов без узгодження їх з власником земельної ділянки.
Разом з цим належить відзначити, що передбачений п.3.4. договору оренди обов`язок орендодавця повідомляти орендаря про своє бажання не продовжувати дію договору оренди за 6 місяців до закінчення строку дії договору, прямо суперечить умовам пролонгації договору оренди, передбаченим ст.33 Закону України «Про оренду землі», які імперативно встановлюють, що саме орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі листом-повідомленням про поновлення договору оренди землі орендар з додаванням до нього проекту додаткової угоди. 
За змістом приписів статті 33 Закону №161-XIV обов`язок підготувати проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі був покладений на орендаря.
Колегія суддів наголошує, що ОСОБА_1 двічі надсилав орендареві листи про небажання поновлювати орендні відносити та вимогою повернути земельну ділянку після закінчення договору оренди землі, що не спростовано скаржником жодним належним доказом.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки наявність заборгованості ТОВ “АП “Придніпровське” доведена належними та допустимими доказами, а скаржником не надано до апеляційної скарги інших письмових доказів на підтвердження перерахунку та виплати орендної плати ОСОБА_1 за вказаний період наперед, як і не доведено правомірне користування земельною ділянкою ОСОБА_1 після закінчення дію договору оренди, враховуючи, що додаткової угоди про поновлення строку користування земельною ділянкою за переважним правом Товариства, останнім не надавалось як суду першої інстанції, так і при розгляді апеляційної скарги. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, N 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. 
Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судам необхідно досліджувати кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»), при цьому жодна із сторін не повинна бути поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини. 
Так, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін як на одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. 
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.
Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Аграрне підприємство “Придніпровське” — залишити без задоволення.
Рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2025 року —  залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені “10” грудня 2025 року.
Повний текст постанови складено “22” грудня 2025 року. 

Головуючий:         В.С. Городнича

Судді:          М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна