ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/22419/25
Провадження № 22-ц/820/154/26
Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,
секретар судового засідання Дубова М.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/22419/25 за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 листопада 2025 року у складі судді Стефанишина С.Л. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі представника Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд
в с т а н о в и в :
У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди у розмірі 25 000 000 грн.
На підтримання заявлених позовних вимог позивач посилався, що судове рішення у справі № 686/13975/23 залишається невиконаним, вказаний факт є триваючим правопорушенням, у зв`язку з чим йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у порушенні його права на судовий захист і має йому бути відшкодована в порядку ч.1 ст.23, ст.ст 1167, 1173 ЦК України, ст.ст 55, 56, 129 Конституції України.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 листопада 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. При цьому, посилається на ненадання належної правової оцінки наданим позивачем доказів та правовим позиціям Верховного Суду в подібних правовідносинах, застосування оціночних суджень в рішенні суду при повному нехтуванні діючого законодавства України, законів логіки та здорового глузду. Вказує, що судом першої інстанції не виконано мети цивільного судочинства, порушене право позивача суд не захистив, не забезпечив належного відшкодування. Апелянт наголошує, що відповідач не надав жодного доказу на спростування своєї вини та спростування презумпції завдавача шкоди, в тому числі не заперечував проти визначеного позивачем розміру заподіяної моральної шкоди. Суд не прийняв до уваги, що підставою завдання моральної шкоди позивачу є порушення права на справедливий суд внаслідок тривалого виконання судового рішення. 
Державна казначейська служба України подала відзив на апеляційну скаргу, посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Зазначає, що 01.02.2022 року Хмельницький апеляційний суд у справі № 686/14502/21 прийняв рішення, яким cтягнув з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, грошові кошти в розмірі 310 000 грн. 28.02.2022 року Головне управління Казначейства отримало заяву ОСОБА_1 про виконання виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.02.2022 року у справі № 686/14502/21. 31.10.2023 Державна казначейська служба України виконала виконавчий лист Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.02.2022 у справі № 686/14502/21. Крім того, 30.11.2023 Хмельницький апеляційний суд змінив рішення Хмельницького міськрайонного суду від 08.09.2023 та від 15.09.2023 у справі № 686/14502/21, тому з Держави Україна за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 стягнуто 3% річних від простроченої суми в розмірі 5 554,52 грн та інфляційні витрати в розмірі 44 633,88 грн та 3 145 грн судових витрат. 22.12.2023 до Головного управління Казначейства надійшли виконавчі листи Хмельницького міськрайонного суду від 22.12.2023 у справі № 686/13975/23-ц про стягнення з Держави Україна за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 три проценти річних від простроченої суми в розмірі 5 554,52 грн, інфляційні витрати в розмірі 44 633,88 грн та 3 145,00 грн правничої допомоги Виконавчі листи по справі №686/13975/23-ц про стягнення з Держави Україна за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 3% річних від простроченої суми в розмірі 5 554,52 грн, інфляційні витрати в розмірі 44 633,88 грн та 3 145,00 грн правничої допомоги станом на 10.12.2025 не виконано.
Вказують, що позивач вже неодноразово звертався до суду з позовними заявами з аналогічними вимогами про відшкодування моральної шкоди завданої невиконанням судового рішення посилаючись на вказані обставини і отримав відмову у задоволенні таких позовних вимог.
Головним управлінням Казначейства та Державною казначейською службою України вжито всіх передбачених законодавством заходів, спрямованих на виконання рішення суду по справі № 686/13975/23-ц, що свідчить про відсутність бездіяльності Головного управління Казначейства та Державної казначейської служби України
Також відповідач посилається, що моральна шкода позивачем ніяк не обґрунтована та документально не підтверджена, оскільки ним не доведено розмір шкоди та причинний зв`язок цієї шкоди з діями відповідача.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що постановою Хмельницького апеляційного суду від 01.02.2022 по справі № 686/14502/21 cтягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, грошові кошти в розмірі 310 000 грн.
31.10.2023 Державна казначейська служба України виконала вказане судове рішення у справі № 686/14502/21.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 30.11.2023 змінено рішення Хмельницького міськрайонного суду від 08.09.2023 по справі № 686/13975/23 та викладена резолютивна частина рішення в такій редакції: «Стягнути з Держави Україна за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 3% річних від простроченої суми в розмірі 5 554,52 грн та інфляційні витрати в розмірі 44 633,88 гривень».
Хмельницьким апеляційним судом постановою від 30.11.2023 року також змінено додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду від 15.09.2023 та викладено резолютивну частину додаткового рішення в такій редакції: «Стягнути з Держави Україна за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 145 гривень».
22.12.2023 до Головного управління Казначейства надійшли виконавчі листи Хмельницького міськрайонного суду від 22.12.2023 по справі № 686/13975/23-ц про стягнення з Держави Україна за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 три проценти річних від простроченої суми в розмірі 5 554,52 грн, інфляційні витрати в розмірі 44 633,88 грн та 3 145,00 грн правничої допомоги.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 11.07.2024 виправлено описку, та зазначено правильну суму інфляційних втрат у розмірі 34 633,88 грн.
Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач вказав, що постанова суду залишається невиконаною, чим порушено право на справедливий суд та є підставою для відшкодування моральної шкоди.
Позивач вважав, що підставою для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди є те, що йому завдана моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях та переживаннях, які позивач переніс під час тривалого очікування на виконання рішення суду та розчаруванні в системі органів державної влади внаслідок їх бездіяльності.
Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокре  ма, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Пунктами 2-3 ч.2 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується: незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:  якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.
Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.
Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності.
Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.
За змістом ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оцінивши докази по справі в їх сукупності, відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачем не доведено заподіяння йому моральної шкоди будь-якими неправомірними діями ти бездіяльністю Державної казначейської служби України як державного органу, яка вчинила всі передбачені законом заходи на виконання рішення суду. Крім того позивачем не обґрунтовано розмір моральної шкоди, а також відсутній причинний зв`язок між шкодою та діями відповідача, що є його процесуальним обов`язком. А тому, дійшов вірного висновку про відсутність підстав для її відшкодування за рахунок держави.
Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на доведеність вимог і неналежну оцінку судом досліджених доказів не відповідають фактичним обставинам справи.
Апеляційна скарга не містить обґрунтування неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б були підставою для скасування судового рішення у справі.
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо вирішення спору.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).
Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 листопада 2025 року залишити без змін,
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 15 січня 2026 року.

Суддя         А.М. Костенко
Р.С. Гринчук
Т.В. Спірідонова