ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/3141/25 Справа № 243/7408/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Пронін С.Г. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 грудня 2025 року                                                        м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:
секретаря судового засідання                         Черняєвої С.П.,
захисника особи, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності,                 адвоката Загороднього С.С.,
заяву адвоката Загороднього С.С. про поновлення строку апеляційного оскарження та його же апеляційну скаргу на постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 вересня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 вересня 2025 року встановлено, що 08 серпня 2025 року о 08 год. 11 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ-Daewoo Sens» номерний знак НОМЕР_2 , біля буд. 76 по вул. Сібільова у м. Святогірськ Краматорського району Донецької області з явними ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість). Від проходження огляду у медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник Загородній С.С., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить скасувати постанову Слов?янського міськрайонного суду Донецької області по справі №243/7408/25 від 29 вересня 2025 року, а провадження закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Разом з апеляційною скаргою захисником подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Слов?янського міськрайонного суду Донецької області від 29 вересня 2025 року. В обґрунтування клопотання зазначив, що адвокат Загородній С.С. вже звертався до апеляційного суду з апеляційною скаргою y межах передбаченого процесуальним законом строку на постанову Слов?янського міськрайонного суду Донецької області від 29 вересня 2025 року, однак вона була повернута з підстав того, що в матеріалах справи відсутній договір на надання правничої допомоги.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що рапорт працівника поліції, який міститься в матеріалах справи, не є належним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Звертає увагу, що ОСОБА_1 являється військовослужбовцем. Щодо військовослужбовців діє спеціальний порядок їх огляду на стан сп?яніння, визначений приписами ст. 266-1 КУпАП. Військовослужбовець, згідно протоколу, перебував за кермом із ознаками алкогольного сп`яніння і тому за приписами ч. 3 ст. 266-1 КУпАП міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до порядку, встановленого ч. 2-7 ст. 266-1 КУпАП.
Наголошує, що згода чи незгода військовослужбовця пройти огляд чи його фактичне проходження значення не має, оскільки не була застосована норма ст. 266- 1 КУпАП, яка має імперативний характер.
Наведене, в свою чергу означає, що особа не може бути притягнута до відповідальності, якщо її вину не буде доведено на підставі беззаперечних доказів, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні адвокат Загородній С.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі, просив її задовольнити з підстав, наведених в ній. Не заперечував проти розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , належним чином повідомленого про місце, день та час судового розгляду.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги з клопотанням про поновлення строку для звернення до суду з апеляційною скаргою, вислухавши пояснення захисника, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 29 вересня 2025 року. З матеріалів справи вбачається, що вперше апеляційна скарга була подана адвокатом Загороднім С.С. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , через суд першої інстанції, в межах процесуального строку, передбаченого ст. 294 КУпАП на апеляційне оскарження. 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2025 року апеляційну скаргу захисника Загороднього С.С. повернуто, оскільки апеляційна скарга не містила необхідних документів, відповідно до вимог закону, які б підтверджували обсяг повноважень адвоката на складання та подання апеляційної скарги.
Повторно з апеляційною скаргою адвокат Завгородній С.С. в інтересах ОСОБА_1 звернувся через суд 1-ї інстанції 05 листопада 2025 року, долучивши необхідні документи, що підтверджують обсяг його повноважень. Тож, ураховуючи вимоги п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання адвоката Загороднього С.С. та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такого, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.
На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керував транспортним засобом з явниким ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість. Від проходження огляду у медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Відповідно до п.п. 7, 8, 12, 13 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді належним чином врахував зазначені вимоги закону та обґрунтовано прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності події та складу правопорушення в діях ОСОБА_2 , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а його вина підтверджується дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 010415 від 08.08.2025 р., з якого вбачається, що 08 серпня 2025 року о 08 год. 11 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ-Daewoo Sens» номерний знак НОМЕР_2 , біля буд. 76 по вул. Сібільова у м. Святогірськ Краматорського району Донецької області з явними ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість). Від проходження огляду у медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився;
- рапортом інспектора взводу № 1 роти № 2 БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП Анацького О., згідно якого 08.08.2025 о 08 год. 11 хв. біля буд. 76 по вул. Сібільова у м. Святогірськ Краматорського району Донецької області на підставі п. 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в ході перевірки документів у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у останнього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість рухів. Водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі міста Слов`янськ, на що водій відповів відмовою, відносно водія складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- направленням на огляд водія транспортного засобу, складеного поліцейським взводу № 2 роти № 2 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Парасюком В.Ю. відносно водія ОСОБА_1 щодо направлення останнього 08.08.2025 о 09 год. 21 хв. на медичний огляд до КНП «Медичний центр профілактики та лікування залежності м. Крматорськ» у м. Слов`янськ, у зв`язку з виявленням ознак сп`яніння (тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість рухів);
- відеозаписом, який є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА № 010415 від 08.08.2025, на якому зафіксовано як працівники поліції переслідують та зупиняють транспортний засіб «ЗАЗ-Daewoo Sens» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Поліцейським повідомлено ОСОБА_1 про причину зупинки транспортного засобу та про виявлення у останнього ознак наркотичного сп`яніння. Запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на виявлення стану сп`яніння у медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився. Після чого працівником поліції роз`яснено ОСОБА_1 права згідно зі ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, складено протокол про адміністративне правопорушення, роз`яснено суть адміністративного правопорушення, ознайомлено зі змістом протоколу та вручено його копію.
Апеляційний суд, як і суд 1-ї інстанції, вважає вказані докази належними, допустимими, такими, що доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі рапорту поліцейського, що мали місце 08 серпня 2025 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.
В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).
Доводи сторони захисту щодо визнання рапорту працівника поліції недопустимим, оскільки він є внутрішнім документом та сам по собі не може вважатися належним і допустимим доказом вчинення інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, ні є слушними. Доведеність вини ОСОБА_1 встановлено судом не лише на підставі рапорту працівника поліції, а шляхом дослідження доказів у їх сукупності. Тому рапорт працівника поліції в цій справі узгоджується з іншими доказами, дослідженими судом у їх сукупності, і лише доповнює інші дослідженні докази, є документом.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 , як військовослужбовець, не може бути притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки огляд військовослужбовців має здійснюватися уповноваженою особою ВСП саме в порядку ст.266-1 КУпАП, а не працівником поліції, вважаю такими, що не ґрунтуються на приписах закону з наступних підстав:
Відповідно до ст. 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Оскільки правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, віднесено до правопорушень на транспорті, то військовослужбовець винний у його вчинені, повинен нести адміністративну відповідальність на загальних засадах. Тому і проведення огляду водія-військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння та складання протоколу про керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння відповідно до приписів ст.ст. 255, 266 КУпАП віднесено до повноважень органів Національної поліції.
Відсутність в матеріалах цієї справи будь-якого фіксування повідомлення працівниками поліції Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про те, що ними було виявлено військовослужбовця ОСОБА_1 , у якого виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, ні є такою підставою, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Стороною захисту на час апеляційного розгляду не було надано будь-яких доказів оскарження дій працівників поліції в установленому законом порядку з цього питання та встановлення порушення в їх діях з цих підстав.
Отже, будь-яких порушень з боку працівників поліції чи їх упередженого ставлення до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при перегляді відеозапису суд не встановив, відображена у відеоматеріалах інформація відповідає обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлених під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції. Під час апеляційного розгляду не було надано будь-яких інших доказів, що спростовують такі фактичні обставини. Крім того, в матеріалах справи не містяться та стороною захисту не надано на час розгляду апеляційним судом доказів щодо оскарження дій працівників поліції.
З урахуванням наведеного, вважаю такими, що не підтверджуються матеріалами справи апеляційні доводи про визнання недопустимими, недостовірними та неналежними доказів у даній справі.
Отже, законність вимоги працівників поліції до водія ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння обумовлена виявленням у цього водія транспортного засобу ознак наркотичного сп`яніння, що прямо передбачено ст. 266 КУпАП та вимогами п. 2.5 ПДР.
Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР, не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.
Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.
Оскаржена постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст.283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву захисника адвоката Загороднього С.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 вересня 2025 року відносно ОСОБА_1 задовольнити, поновивши строк апеляційного оскарження.
Апеляційну скаргу захисника адвоката Загороднього С.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 вересня 2025 року залишити без задоволення.
Постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 вересня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                        Г.А. Гришин