ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2026 року
м. Харків
справа № 2-5607/10
провадження № 22-ц/818/675/26
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Пилипчук Н.П.,
суддів – Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря – Муренченко С.А.,
учасники справи:
заявник - начальник Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ноженко А.Л.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 31 липня 2025 рокув складі судді Тімонової В.М.
в с т а н о в и в:
У червні 2025 року начальник Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ноженко Алла Леонідівна звернулася до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі № 2-5607/10.
Заява мотивована тим, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження за виконавчим листом №2-5607/2010, виданим 23.06.2010 Балаклійським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ Надра» заборгованості в сумі 31224,85 грн. 
У період з 02.03.2022 по 08.09.2022 через військову агресію РФ м. Балаклія знаходилось в окупації, в приміщенні Відділу було скоєно крадіжку майна. 
Зазначила, що у результаті проведеної інвентаризації виконавчих проваджень встановлено відсутність вказаного виконавчого листа. У зв`язку з його втратою виникла необхідність в отриманні його дубліката для пред`явлення до примусового виконання.
Просила видати дублікат виконавчого листа № 2-5607/2010 виданого 23.06.2010 Балаклійським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ Надра» заборгованості в сумі 31224,85 грн.
Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 31 липня 2025 року заяву начальника Балаклійського ВДВС в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції Ноженко А.Л. про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі № 2-5607/10 – задоволено, видано дублікат виконавчого листа, виданого на підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 14.12.2010, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ Надра» заборгованості за кредитним договором.
На вказану ухвалу суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу скасувати.
Апеляційна скарга мотивована тим, що матеріали справи не містять підтверджень повноважень представника заявника. Заявником не надано докази щодо скоєння крадіжки в приміщенні виконавчої служби та проведення інвентаризації. Зазначила, що залучений в якості доказу заочне рішення у справі № 2-5067/10 є неналежним, оскільки суд не може збирати докази. Вказала, що подаючи заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з її хворобою, вона тим самим наполягала на її участі в розгляді справи, але її право було порушено.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду – залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявником надано до суду достатньо доказів на підтвердження втрати виконавчого документу.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 14 грудня 2010 року у справі № 2-5607/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ВАТ КБ «Надра» суму заборгованості за кредитним договором № 6/3/28/2008/980-К/1469 від 25.09.2008 у розмірі 30796,88 грн; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь філії ВАТ КБ «Надра» суму сплаченого судового збору в розмірі 307,97 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 грн (а.с.10-11).
На виконанні у Балаклійському відділі державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження за виконавчим листом № 2-5607/2010, виданого Балаклійським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ Надра» заборгованості в сумі 31224,85 грн, станом на 26.06.2025 не перебуває (а.с.4).
З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.12.2022 кримінальне провадження № 12022221080000794 за ч.1 ст.438 КК України вбачається, що відповідно до матеріалів ЖЕО № 4918,4921,4938,4944 від 02.12.2022 встановлено, що мало місце порушення законів та звичаїв війни військовослужбовцями та іншими відомствами рф, що полягало у незаконному заволодінні майном фізичних та юридичних осіб на тимчасово окупованій території Ізюмського району, зокрема, майна Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) за адресою: Харківська область, Ізюмський район, м. Балаклія, пл. Ростовцева № 1 (а.с.5).
З інформаційної довідки з АСВП № 95299 від 26.06.2025 вбачається, що виконавче провадження № 40850922 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5607/2010 виданого 23.06.2010 Балаклійським районним судом Харківської області відкрито 26.11.2013, виконавче провадження не закінчено та судове рішення не виконано (а.с.6-7). 
Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку 
громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376, м. Балаклія Балаклійської міської територіальної громади в період з 02.03.2022 по 11.09.2022 знаходилось у тимчасовій окупації, а наразі перебуває на території можливих бойових дій.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства належить обов`язковість рішень суду.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.
Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).
Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, – і за її межами.
Частиною першою статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.
Дублікат – це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист (постанова Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 2-1380/08).
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 вказано, що у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа для виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
В постановах Верховного Суду від 19 квітня 2019 року у справі № 2-1316/285/11, від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, від 20 травня 2022 року у справі № 1005/7133/2012, від 19 липня 2022 року у справі № 750/13088/14, від 14 грудня 2022 року у справі № 753/20452/21, від 01 березня 2023 року у справі № 433/1335/14-ц, зазначено, що дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.
Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Матеріали справи свідчать про те, що спірний виконавчий лист був чинним, перебував на виконанні у відділі державної виконавчої служби. Таким чином, заява начальника Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ноженко А.Л. про видачу дубліката виконавчого листа є такою, що подана у межах строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
В постановах Верховного Суду від 19 квітня 2019 року у справі № 2-1316/285/11, від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, від 20 травня 2022 року у справі № 1005/7133/2012, від 19 липня 2022 року у справі № 750/13088/14, від 14 грудня 2022 року у справі № 753/20452/21, від 01 березня 2023 року у справі № 433/1335/14-ц, від 17 травня 2023 року у справі № 565/1888/19 (провадження № 61-1030св23) зазначено, що дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.
Звертаючись до суду з даною заявою начальник Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ноженко А.Л. посилалася на те, що у період з 02.03.2022 по 08.09.2022 через військову агресію рф м. Балаклія знаходилось в окупації, в приміщенні Відділу було скоєно крадіжку майна. У результаті проведеної інвентаризації виконавчих проваджень встановлено відсутність вказаного виконавчого листа. 
На підтвердження доводів начальником Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ноженко А.Л. надано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.12.2022 кримінальне провадження № 12022221080000794 за ч.1 ст.438 КК України, з якого вбачається, що відповідно до матеріалів ЖЕО № 4918,4921,4938,4944 від 02.12.2022 встановлено, що мало місце порушення законів та звичаїв війни військовослужбовцями та іншими відомствами рф, що полягало у незаконному заволодінні майном фізичних та юридичних осіб на тимчасово окупованій території Ізюмського району, зокрема, майна Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) за адресою: Харківська область, Ізюмський район, м. Балаклія, пл. Ростовцева № 1, а також надано інформаційну довідку з АСВП № 95299 від 26.06.2025.
Слід зазначити, що Закон України «Про виконавче провадження, як і ЦПК України не передбачає форми конкретного доказу про втрату виконавчого документа, а отже за сукупності факту відсутності виконавчих документів у стягувача і в органах виконавчої служби, то таке свідчить про втрату виконавчих документів (постанова Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06). Таким чином доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Отже, виконавчий лист відсутній у виконавця, а також відсутні відомості про належне виконання рішення суду, яке набрало законної сили.
Надавши належну правову оцінку доводам заявника щодо відсутності в органі державної виконавчої служби оригіналу виконавчого листа, а також наявним у матеріалах справи доказам на їх підтвердження, врахувавши відповідну судову практику Верховного Суду щодо належності доказів на підтвердження втрати оригіналу виконавчого документа, а також факт невиконання боржником судового рішення, яке набрало законної сили, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для видачі дубліката виконавчого листа.
Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі № 186/2474/13-ц № провадження № 61-9212св23.
За таких обставин, видача дубліката виконавчого документа є забезпечення гарантованого Конституцією України права стягувача на реалізацію реального та ефективного виконання судового рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання. 
Твердження ОСОБА_1 про те, що матеріали справи не містять підтверджень повноважень представника заявника, є безпідставними та спростовуються витягом з Єдиного державного реєстру юримдичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який сформований з допомогою системи «Електронний суд», який доданий до заяви.
Посилання Лебєдєвої А.А. на те, що подаючи заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з її хворобою, вона тим самим наполягала на її участі в розгляді справи, але її право було порушено, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ЦПК України не передбачено розгляд справ даної категорії за обов`язковою участю боржника.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 31 липня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова