490/11200/25 
н\п 3/490/506/2026

УКРАЇНА
 
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА
 
вул. Захисників Миколаєва, 41/12, м. Миколаїв, 54607 тел. (0512) 53-31-08
e-mail: inbox@ct.mk.court.gov.ua, web: ct.mk.court.gov.ua 
Код ЄДРПОУ 02892528

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2026 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м.Миколаєва Демінська О.І., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, що надійшли від Головного управління ДПС у Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , директора ТОВ «АГРО-ТОРГІВЕЛЬНА ФІРМА «АГРО-ДІЛО»», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:
Головним державним інспектором відділу перевірок інших галузей економіки управління податкового аудиту ГУ ДПС в Миколаївській області Клімовою Н.О. було складено протокол № 803 від 24.12.2025 року, згідно до якого у період з 01.10.2025 року по 31.10.2025 року за адресою м.Миколаїв ,вул. Шевченка 59-А, оф. 203, директором ТОВ «АГРО-ТОРГІВЕЛЬНА ФІРМА «АГРО-ДІЛО»» ОСОБА_1 вчинено порушення, а саме податкового обліку з порушенням встановленого порядку: не нараховано податкові зобов?язання з ПДВ на вартість ТМЦ, використання яких у господарській діяльності документально не підтверджено, в результаті чого завищено суму від?ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за жовтень 2025 року на суму 2533701 грн., чим порушено п.п. г). 198.5 ст. 198, п. 200.1, п.п. в) п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України; виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період жовтень 2025 року та відсутність права на врахування такої суми від?ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку на суму 108740 грн. за рахунок того, що сума ПДВ з вартості товарів (робіт, послуг) не була оплачена постачальникам, чим порушено п. 200.1, п.п. б) п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України.
Вказано, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.
09 січня 2026 року представник ОСОБА_1 – адвокат Тихонов Д.І. надав до суду клопотання, в якому вказав, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 у інкримінованих йому діяннях, оскільки відсутні будь-які інші докази, які б підтверджували вину останнього у вчиненні адміністративного правопорушення за складеним протоколом.
Окрім того, не погодившись із висновками в акті перевірки, посадові особи ТОВ «Агро-Торгівельна фірма «Агро-Діло» через електронний кабінет платника податків подало до ГУ ДПС у Миколаївській області заперечення №16.1-07/05 07.01.2026 на Акт документальної позапланової виїзної перевірка щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2025 року від?ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування з бюджету від 24.12.2025 №20896/14-29-07-04/36384300. Заперечення на Акт перевірки зареєстровані ГУ ДПС у Миколаївській області за №1147/6 від 07.01.2026, що підтверджується скріншотом з електронного кабінету платника податків. Враховуючи вищевикладене просив провадження по справі закрити.
В судові засідання ОСОБА_1 та його представник-адвокат Тихонов Д.І., не з`явились, просили суд розгляд адміністративних матеріалів провести за їх відсутності. 
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
За ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановленим законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
У відповідності до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
В обґрунтування провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.163-1 КУпАП, Головне управління ДПС в Миколаївській області надало до суду матеріали, які містять: протокол про адміністративне правопорушення № 803 від 24.12.2025 р. та акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АГРО-ТОРГІВЕЛЬНА ФІРМА «АГРО-ДІЛО»» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2025 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету №20896/14-29-07-04/36384300 від 24.12.2025р.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними у ст.129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Основного Закону та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Положеннями ч.2 ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Обов`язок доведення інкримінованих певній особі обставин вчинення адміністративного правопорушення покладається на працівників поліції, уповноважених на складання протоколів про такі адміністративне правопорушення, а суд при розгляді справ про адміністративні правопорушення позбавлений можливості і права відшуковувати докази провини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Частиною 1 ст.163-1 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність за цією нормою закону настає за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.
Відповідно до змісту п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.
Акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки контролюючого органу щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства, тобто такий акт та дії посадових осіб контролюючого органу зі складання цього акта не створюють правових наслідків, не породжують, не змінюють та не звужують права особи, не встановлюють для неї додаткових обов`язків та не покладають відповідальність.
Згідно положень ст.58 цього ж Кодексу, на підставі акту перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.
Статтями 55-56 такого ж Кодексу, передбачене право адміністративного та судового оскарження такого податкового повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків, у разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання.
Процедура оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.
Отже, якщо за результатами податкової перевірки складено акт, то контролюючим органом приймається повідомлення-рішення, у якому визначається сума грошового зобов`язання, яке платник податків має право оскаржити.
Матеріали справи не містять відомостей про те, що за результатами проведення документальної позапланової виїзної перевірка щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2025 року від?ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування з бюджету ТОВ «АГРО-ТОРГІВЕЛЬНА ФІРМА «АГРО-ДІЛО»», податківцями були складені податкові повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків, доказів, які б підтверджували ці обставини в матеріалах справи також відсутні.
Такі відомості стали відомі лише з клопотання ОСОБА_2 , з яких вбачається, що не погоджуючись з висновками Акту перевірки, і як наслідок, з прийнятими Головним управлінням ДПС в Миколаївській області податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ «АГРО-ТОРГІВЕЛЬНА ФІРМА «АГРО-ДІЛО»» було подано до ДПС України скаргу на податкові повідомлення- рішення.
Відповідно до п. 56.2 ст. 56 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.
Крім того, відповідно до положень ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку; подана скарга зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження і протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.
Положеннями п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України надано право платнику податків на звернення до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, при цьому грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Отже, за змістом наведених норм у випадку оскарження платником податків податкового повідомлення - рішення, прийнятого за результатами перевірки, сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою. Єдиною правомірною підставою для складання протоколу про адміністративні правопорушення, передбаченого ст. 163-1 КУпАП, є наявність на момент складання протоколу узгодженого податкового повідомлення-рішення, а не акту перевірки.
Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення ґрунтується на акті фактичної перевірки.
Згідно зі сталою практикою Верховного Суду, викладеною у постановах від 16.09.2021 у справі №640/20588/18, від 06.12.2022 у справі №804/8776/15, від 16.08.2024 у справі №640/12981/21), зазначено, що висновки викладені в акті перевірки, є відображенням дій посадових особі контролюючого органу і самі собою не породжують правових наслідків для позивача та відповідно такий акт, дії по його складанню та висновки у ньому не зумовлюють виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача або настання негативних наслідків, не порушують його прав, свобод або інтересів.
Із зазначеного випливає, що на момент розгляду справи процедура оскарження податкових повідомлень-рішень, які були складені за Актом перевірки, триває, а тому такий Акт в розумінні положень ст.56 Податкового кодексу України є неузгодженим, у зв`язку з чим прийняті повідомлення-рішення не породжують для ТОВ «АГРО-ТОРГІВЕЛЬНА ФІРМА «АГРО-ДІЛО»», в особі директора ОСОБА_1 , жодних правових наслідків.
Також слід зауважити, що Верховний Суд у справі №489/4827/16-а (постанова від 15.04.2020 року) зробив остаточний висновок, що протокол не може вважатись об`єктивним доказом порушення, не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки особа, яка складає такий протокол, у спірних правовідносинах виступає в якості суб`єкта владних повноважень, що зацікавлений у розгляді справи.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Відтак, наведені обставини обумовлюють висновок суду про те, що на теперішній час відсутні належні докази, що безпосередньо встановлюють вину ОСОБА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності, у порушенні порядку ведення податкового обліку, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.
З огляду на ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди використовують практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Так, за висновками Європейського суду з прав людини, викладених, зокрема, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.09.2011 року) та у справі «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2018 року), Суд неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».
Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
Наведені обставини обумовлюють висновок про те, що матеріалами справи про притягнення, провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами, внаслідок чого доводи захисника Тихонова Д.І. щодо закриття провадження у справі уявляються обґрунтованими, а відтак провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 цього ж Кодексу.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу або події адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст.1, 7, 163-1, 245, 247, 251, 256, 268, 276-280, 283 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:
Справу про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення № 803 від 24.12.2025 року, складеного відносно нього.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду, через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.І.Демінська