28.01.2026         
Справа № 642/342/26
Провадження №1-кп/642/290/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м.Харків

Холодногірський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт по кримінальному провадженню №12026226260000016 від 08.01.2026 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Харкова, громадянка України, із середньою технічною освітою, неодружена, офіційно не працевлаштована, яка має на утриманні неповнолітню дитину – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою з інвалідністю третьої групи, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима, 

у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

03.01.2026 приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходилась за адресою: м. Харків, вул. Петра Болбочана, поблизу буд. 91А, де на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, спровокувала конфлікт на побутовому ґрунті з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ході якого у неї виник умисел на спричинення останній тілесних ушкоджень.

Так, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 наблизилась до раніше знайомої їй потерпілої ОСОБА_5 , і, знаходячись в положенні стоячи, обличчям до ОСОБА_5 , яка в цей час стояла навпроти, вихватила у неї з рук дерев`яну мітлу та дерев`яним держаком нанесла 1 (один) удар ОСОБА_5 у ділянку лівого передпліччя в область середньої третини.

Продовжуючи свій протиправний намір, ОСОБА_3 нанесла ще 1 (один) удар ОСОБА_5 , який прийшовся у ділянку нижньої третини лівого передпліччя. Після чого ОСОБА_3 , залишила місце вчинення проступку, побоюючись викриття.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 відповідно до висновку експерта від 09.01.2026 № 09-57/2026, було спричинено тілесні ушкодження, а саме: синці на ліктьовій поверхні лівого передпліччя у середній та нижній третині, які утворилися від травматичної дії тупого твердого предмету.

За ступенем тяжкості встановлені синці на тілі громадянки ОСОБА_6 викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

ІІ. Позиція обвинуваченої ОСОБА_3 щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду

Обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню надійшов до суду із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку відповідно до положень ст. 302 КПК України, оскільки ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акта за її відсутності, відповідно за правилами, передбаченими ст.ст. 381-382 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений, що був представлений захисником, беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду.

Обвинувачена ОСОБА_3 , що була представлена захисником ОСОБА_7 , надала письмову заяву, в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі та не оспорює їх.

Потерпіла ОСОБА_5 згідно з її заявою, не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у кримінальному провадженні №12026226260000016 від 08.01.2026, згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження, та розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також, у вказаній заяві зазначила, що її згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без її участі є добровільною, а також про її обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, приймаючи до уваги її заяву, в якій зазначено, що вона не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згодна на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без її участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, суд доходить висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Наведене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому, у відповідності до ч.4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Окрім беззаперечного визнання у повному обсязі ОСОБА_3 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, її винуватість підтверджується відповідно до ч.2 ст.382 КПК України обставинами, встановленими органом досудового розслідування, які не оспорюються учасниками судового провадження.

ІІІ. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали досудового розслідування, вважає що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку доведена повністю та кваліфікує її дії за ч.1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

ІV. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також мотиви суду при призначенні покарання

Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_3 встановлено, що вона раніше не судима, має на утриманні неповнолітню дитину – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою з інвалідністю третьої групи, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 відповідно до ч.1 ст.67 КК України судом не встановлено.

Вимогами ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Згідно з ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України та практику Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Так, у постанові ВСУ від 01 лютого 2018 року (справа № 634/609/15-к, провадження № 51-658 км17) зазначено, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66,67 КК України), визначенні «інших обставин справи».

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України є кримінальним проступком, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючої покарання обставин, дані про особу винного, у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 125 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченому, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ, викладеній у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015р. та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015р., в яких ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008р. ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи.

На переконання суду, призначення обвинуваченій такого покарання у вигляді штрафу є справедливим, співмірним і достатнім для її виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченою, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Конвенції, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета і невідворотність покарання.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався та підстав для його обрання немає.

Прокурором подано суду матеріали кримінального провадження №12026226260000016 від 08.01.2026 щодо ОСОБА_3 зібрані відповідно до вимог КПК України, які підлягають зберіганню разом зі справою.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 368,370,374,376,381,382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн. (п`ятсот десять грн. 00 коп.).

Матеріали кримінального провадження №12026226260000016 від 08.01.2026 щодо ОСОБА_3 зібрані відповідно до вимог КПК України - зберігати разом зі справою.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Холодногірський районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя            ОСОБА_8