ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/10403/25 	
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаврилка С.Є., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Мукачівської окружної прокуратури Закарпатської області в інтересах Департаменту культури Закарпатської обласної військової адміністрації до Товариства з додатковою відповідальністю «Мукачівський пивоварний завод» про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2025 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернулася з позовом Мукачівська окружна прокуратура Закарпатської області (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Літуна Андрія, 15) в інтересах Департаменту культури Закарпатської обласної військової адміністрації (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, код ЄДРПОУ 44361754) до Товариства з додатковою відповідальністю «Мукачівський пивоварний завод» (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Підгорянська, 101 код ЄДРПОУ 00382467), яким просить суд: « 1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. 2. Зобов`язати Товариство з додатковою відповідальністю «Мукачівський пивоварний завод» (89600 м. Мукачево вул. Підгорянська, 101 код ЄДРПОУ 00382467) укласти охоронний договір з Департаментом культури Закарпатської обласної військової адміністрації (88000 м. Ужгород вул. Народна, 4, код ЄДРПОУ 44361754) на пам`ятку архітектури місцевого значення – «Промкорпус (солодовні) Мукачівського пивзаводу» (89600 м. Мукачево вул. Підгорянська, 101) на умовах і в порядку, визначених постановою Кабінету Міністрів України № 1768 від 28.12.2001 «Про затвердження Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини» (зі змінами). 3. Про дату та час розгляду позову повідомити Мукачівську окружну прокуратуру для відома та Закарпатську обласну прокуратуру для забезпечення участі.».
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач є власником об`єкту культурної спадщини, пам`ятки містобудування та архітектури місцевого значення «Промкорпус (солодовні) Мукачівського пивзаводу», тому позивач вважає, що відповідач у відповідності до статті 23 Закону України «Про охорону культурної спадщини» зобов`язаний був у місячний строк укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір, однак у визначений законом строк не вчиняють зазначених дій.
У відповідності до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвала Закарпатського окружного адміністративного суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в адміністративній справі була вручена відповідачеві 12 січня 2026 року (а.с. 52).
Відтак, судом вжито достатніх необхідних законодавчо встановлених заходів щодо належного повідомлення відповідача про відкриття провадження та про можливість подання відповідачем відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали суду. Разом з тим, відповідачем відзиву на позовну заяву чи клопотань до суду не подано.
Відповідно до статі 162 частини 6 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно із статтею 262 частиною 5 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Зважаючи на вимоги статті 162 частини 6 КАС України, суд вважає, що розгляд справи може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до статті 4 частини 1 пункту 10 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.
Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне. 
Судом встановлено, що на території Мукачівського району знаходиться пам`ятка архітектури місцевого значення – «Промкорпус (солодовні) Мукачівського пивзаводу», що розташована в місті Мукачево вулиця Підгорянська, 101. 
Рішенням виконкому Закарпатської обласної Ради народних депутатів від 05 лютого 1980 року № 35 «Про затвердження додаткового списку пам`яток містобудування і архітектури місцевого значення в Закарпатській області», вказаний об`єкт «Промкорпус (солодовні) Мукачівського пивзаводу» визнаний пам`яткою архітектури місцевого значення та взятий під охорону держави (а.с.а.с. 22-24). 
Наказом Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 18 грудня 2024 року № 935 занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, у зв`язку з чим їй присвоєно новий охоронний номер 33-Зк (а.с.а.с. 13-19).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 21 листопада 2025 року№ 453166252 встановлено, що Промкорпус (солодовні) Мукачівського пивзаводу, що розташований у м. Мукачево вул. Підгорянська, 101, та на праві власності належить ТДВ "Мукачівський пивоварний завод", код ЄДРПОУ 00382467 (Реєстраційний номер майна: 592637). Дата державної реєстрації – 06 квітня 2003 року (а.с.а.с. 39, 40). 
Згідно з інформацією Департаменту культури Закарпатської обласної військової адміністрації від 28 листопада 2025 № 01-12/1631 охоронний договір на вказану вище пам`ятку охорони культурної спадщини наразі не укладений (а.с. 20). 
Листом Департаменту культури Закарпатської ОВА зокрема поінформовано, що у департаменті культури відсутній охоронний договір та будь-яка пам`ятко-охоронна документація нового зразка на вищезгаданий об`єкт культурної спадщини, між Департаментом культури Закарпатської ОВА та ТДВ "Мукачівський пивоварний завод" не укладався, а також повідомлено, що ними повідомлено про необхідність виконання Закону України ,,Про охорону культурної спадщини” шляхом неодноразового звернення до виконавчих органів місцевих рад територіальних громад (а.с. 21). 
У зв`язку із тим, що охоронний договір на вищевказану пам`ятку не укладений, позивач вказує про порушення інтересів держави у сфері охорони культурної спадщини, що може призвести до псування та зміни зовнішнього вигляду пам`ятки, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби та втрати її матеріальної автентичності, а відтак звернувся із даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини регулює Закон України "Про охорону культурної спадщини" від 08.06.2000 року №1805-III (з наступними змінами та доповненнями, в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, далі по тексту – Закон України №1805-III).
За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України №1805-III об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність; пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України; охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини.
Згідно із статтею 3 Закону України № 1805-III, державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини. До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать зокрема: виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.
Відповідно до статті 5 частини 2 Закону України № 1805-III до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, належить, зокрема: реалізація державної політики з питань охорони культурної спадщини; ведення Державного реєстру нерухомих пам`яток України, здійснення координації та контролю за паспортизацією нерухомих об`єктів культурної спадщини; подання Кабінету Міністрів України пропозицій про занесення об`єктів культурної спадщини національного значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та про внесення змін до нього щодо пам`яток національного значення; занесення об`єктів культурної спадщини місцевого значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та внесення змін до нього щодо пам`яток місцевого значення.
Відповідно до статті 6 частини 2 Закону України № 1805-III до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить, зокрема, забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території; подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, внесення змін до нього та про занесення відповідної території до Списку історичних населених місць України; забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження; організація розроблення відповідних програм охорони культурної спадщини.
Згідно із статтею 13 частиною 1 Закону України № 1805-III об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки.
Згідно із статтею 24 частинами 1, 2 Закону України №1805-III власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору. Використання пам`ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам`ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо. 
Статтею 23 Закону України № 1805-III передбачено, що усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір. 
Охоронний договір є актом за участю суб`єкта владних повноважень та співвласника пам`ятки культурної спадщини, має форму договору, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері (реалізація державного управління охороною культурної спадщини) і укладається на підставі статті 23 Закону. 
Укладання такого договору відбувається замість видання індивідуального акту органу охорони культурної спадщини, яким покладається на власника зобов`язання щодо забезпечення збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини. Укладання охоронних договорів спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини. 
Такими договорами не вирішується питання власності на об`єкт культурної спадщини, а встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму. 
Таким чином, Закону України № 1805-III передбачено обов`язкове укладення власником або уповноваженим ним органом, користувачем пам`ятки чи її частини, охоронного договору з відповідним органом культурної спадщини вже після переходу права власності. 
Охоронний договір, укладений на підставі Закону України № 1805-III, є адміністративним договором. 
Такий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 806/1536/18. 
Статтею 23 частиною 3 Закону України № 1805-III передбачено, що порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 12 Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768 (далі – Порядок № 1768), власник пам`ятки щойно виявленого об`єкта чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.
Отже, відповідач, як балансоутримувач та власник пам`ятки, протягом 1 місяця з моменту прийняття на баланс пам`ятки місцевого значення, зобов`язаний укласти охоронний договір. Обов`язок укладення охоронного договору покладається саме на власника (балансоутримувача) пам`ятки, а не на орган охорони культурної спадщини і саме від власника (балансоутримувача) повинна виходити ініціатива укладення охоронного договору. 
Такий висновок підтверджується постановою Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 826/4605/16.
Зокрема, Верховний Суд у постанові від 13 грудня 2018 року у справі № 826/4605/16 послався на пункт 5 Порядку № 1768, де зафіксовано, що в охоронному договорі, складеному за зразком згідно з додатком, зазначаються особливості режимі використання пам`ятки, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини. 
Відповідно до пункту 17 Порядку № 1768 до охоронного договору додаються: 1) акт технічного стану пам`ятки (форма якого затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини) на момент укладення охоронного договору. Для ансамблів (комплексів) складається окремий акт на кожний їх об`єкт. Акт технічного стану поновлюється не рідше ніж раз на 5 років. Якщо стан пам`ятки значно змінився після проведення робіт на пам`ятці - протягом п`яти календарних днів після його зміни; 2) опис культурних цінностей і предметів, які належать до пам`ятки, знаходяться на її території чи пов`язані з нею і становлять історичну, наукову, художню цінність, з визначенням місця і умов зберігання та використання; 3) технічний паспорт; 4) план пам`ятки чи її частини у масштабі 1:100, 1:200; 5) план території пам`ятки; 6) паспорт пам`ятки. 
Таким чином, як вбачається з вищевикладених норм чинного законодавства, юридичні або фізичні особи, у власності або користуванні яких перебувають об`єкти культурної спадщини чи їх частини, зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка, до якого мають бути додані додаткові документи.
Як вже було вказано «Промкорпус (солодовні) Мукачівського пивзаводу» перебуває у приватній власності ТДВ "Мукачівський пивоварний завод", код ЄДРПОУ 00382467 (Реєстраційний номер майна: 592637). 
Таким чином, на ТДВ "Мукачівський пивоварний завод" покладено обов`язок укласти охоронний договір саме з Департаментом культури Закарпатської обласної військової адміністрації. 
Як констатував Верховний Суд у постанові від 20 січня 2025 року у справі № 120/107793/22, нормами Закону безальтернативно та беззастережно встановлюється обов`язок для всіх власників пам`ятки чи її частини укладати охоронний договір з відповідним органом культурної спадщини після переходу права власності на нього.
З огляду на викладене, а також на те, що правопорушення у вигляді не укладення договору, допущене відповідачем, є триваючим, на теперішній час відповідач зобов`язаний укласти з Департаментом культури Закарпатської обласної військової адміністрації охоронний договір на пам`ятку архітектури місцевого значення - «Промкорпус (солодовні) Мукачівського пивзаводу».
Оскільки станом на час розгляду цієї адміністративної справи охоронний договір на зазначену пам`ятку архітектури не укладено, тому суд дійшов висновків про наявність правових підстав для зобов`язання останнього укласти з Департаментом культури Закарпатської обласної військової адміністрації охоронний договір на об`єкт культурної спадщини, на умовах і в порядку, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням зазначеного, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд, –

УХВАЛИВ:

Позов Мукачівська окружна прокуратура Закарпатської області (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Літуна Андрія, 15) в інтересах Департаменту культури Закарпатської обласної військової адміністрації (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, код ЄДРПОУ 44361754) до Товариства з додатковою відповідальністю «Мукачівський пивоварний завод» (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Підгорянська, 101, код ЄДРПОУ 00382467) про зобов`язання вчинити дії – задовольнити. 
Зобов`язати Товариство з додатковою відповідальністю «Мукачівський пивоварний завод» укласти охоронний договір з Департаментом культури Закарпатської обласної військової адміністрації на пам`ятку архітектури місцевого значення – «Промкорпус (солодовні) Мукачівського пивзаводу», за адресою: Закарпатська область, м. Мукачево вул. Підгорянська, 101, на умовах і в порядку, визначених постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини» № 1768 від 28 грудня 2001 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 

Суддя	С.Є. Гаврилко