ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року	Львів	Справа № 500/1140/25 пров. № А/857/23661/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Заверухи О.Б.,
суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В., 
за участю секретаря судового засідання Тучапської Д.Р.,
представника Грудзини В.Е., Паньківа В.В., 
Калошиної Т.І. Уставицького І.І.,
третьої особи ОСОБА_1 ,
представника відповідача Друзюка Р.М.,
представника ТзОВ «ВВС-БУД» Печеного О.П.,

розглянувши у судовому засіданні (в режимі відеоконференції) в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-БУД» на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Тернопільської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС-БУД» про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

суддя (судді) в суді першої інстанції – Мірінович У.А.,
час ухвалення рішення – не зазначено,
місце ухвалення рішення – м. Тернопіль,
дата складання повного тексту рішення – 02 травня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

03 березня 2025 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Тернопільської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС-БУД», в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення від 13.12.2024 № 8/45/143; зобов`язати прийняти рішення «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2 », яким надати йому дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0431 га для встановлення земельного сервітуту терміном на п`ять років на право проходу та проїзду до існуючого гаража за адресою АДРЕСА_2 .
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Тернопільської міської ради від 13.12.2024 № 8/45/143 йому вдруге відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0431 га для укладення договору земельного сервітуту для проходу та проїзду за адресою: АДРЕСА_1 з підстав того, що земельна ділянка площею до 0,0431 га, яку заявник бажає отримати в сервітутне користування, знаходиться в межах земельної ділянки із кадастровим номером 6110100000:12:003:0015 площею 0,1400 га, яка сформована як об`єкт цивільних прав та перебуває в оренді ТОВ «BBC-Буд» (речове право оренди зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 18.12.2015). Також у рішенні про відмову вказано, що заявником подано заяву із документами, яка не відповідає встановленим нормам закону, у тому числі заявник не надав письмове погодження землекористувача на встановлення земельного сервітуту, справжність підпису на якому засвідчується нотаріально, а також до заяви додано графічні матеріали (викопіювання з оновленого плану м. Тернопіль з нанесенням проектної ділянки земельного сервітуту площею 0,0431 га, плану земельної ділянки площею 0,0431 га, кадастрового плану земельної ділянки площею 0,0431 га), на яких відображено некоректні (такі що не відповідають фактичним) відомості щодо меж та конфігурації земельної ділянки із кадастровим номером 6110100000:12:003:0015 площею 0,1400 га. Не погоджується із таким рішенням та вказує, що земельна ділянка площею 0,0431 га для запропонованого земельного сервітуту не входить і ніколи не входила до складу жодної із земельних ділянок, розташованих по АДРЕСА_1 . Зазначає, що судовим рішенням у справі №500/4743/22 встановлено, що спірна земельна ділянка не є сформованою, оскільки Восьмий апеляційний адміністративний суд у постанові від 20.10.2022 у справі № 500/1659/22, наголошуючи про несформованість земельної ділянки з кадастровим номером 6110100000:12:003:0015, виходив з відсутності реєстрації належним чином у Державному земельному кадастрі сервітуту площею 0,0373 га, який зазначений на кадастровому плані вказаної земельної ділянки, що надана в оренду ТОВ «BBC-Буд», що підтверджується земельно-технічною експертизою від 31.10.2023 № 19325/23-41. Вважає, що встановлені судами у справах № 500/1659/22 та № 500/4743/22 обставини спростовують наведені в оскаржуваному рішенні підстави для відмови у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2 , а інших підстав таке не містить.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 травня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення сорок п`ятої сесії Тернопільської міської ради восьмого скликання №8/45/143 від 13 грудня 2024 року «Про відмову у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2 ». Зобов`язано Тернопільську міську раду розглянути заяву ОСОБА_2 від 06 листопада 2024 року (реєстраційний номер 29306/24) та прийняти рішення про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0431 га для встановлення земельного сервітуту на право проходу, та проїзду до існуючого гаража за адресою АДРЕСА_2 .
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що обставини знаходження земельної ділянки, яку позивач бажає отримати в сервітутне користування, в межах земельної ділянки із кадастровим номером 6110100000:12:003:0015 площею 0,1400 га, яка в свою чергу перебуває в оренді ТОВ «BBC-Буд», були предметом дослідження у межах судових справ № 500/1659/22 та № 500/4743/22. В межах зазначених судових справ встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 6110100000:12:003:0015 не є сформованою, відтак такі обставини в силу вимог частини четвертої статті 78 КАС України не підлягають доказуванню у цій судовій справі. Також суд першої інстанції зазначив, що такі висновки судів відповідачем в межах розгляду даної справи не спростовано, а доказів належного формування зазначеної земельної ділянки не надано. З огляду на вказане, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що рішення Тернопільської міської ради №8/45/143 від 13.12.2024, яким відповідачу відмовлено у надані дозволу на розробку проекту землеустрою з підстав того, що земельна ділянка, яку позивач бажає отримати в сервітутне користування, знаходиться в межах земельної ділянки із кадастровим номером 6110100000:12:003:0015 площею 0,1400 га, яка є сформована як об`єкт цивільних прав, та перебуває в оренді ТОВ «BBC-Буд», є протиправним та підлягає скасуванню. Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем втретє неправомірно відмовлено позивачу у належному розгляді його заяви, в тому числі на виконання судових рішень, а також враховуючи те, що в межах даного розгляду справи відповідачем не доведено існування будь-яких інших перешкод для надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою з відведення земельної ділянки в межах спірних правовідносин, суд першої інстанції вважав, що для ефективного захисту порушеного права позивача, слід зобов`язати відповідача розглянути заяву позивача від 06.11.2024 та прийняти за результатом такого розгляду рішення про надання відповідного дозволу, що є гарантією того, що спір між сторонами буде вирішений остаточно.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС-БУД» подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що при розгляді заяви позивача від 06.11.2024 встановлено, що земельна ділянка площею до 0,0431 га, яку заявник бажає отримати в сервітутне користування знаходиться в межах земельної ділянки із кадастровим номером 6110100000:12:003:0015 площею 0,1400 га, яка сформована як об`єкт цивільних прав та перебуває в оренді ТОВ «BBC-Буд» (речове право оренди зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 18.12.2015), проте заявником подано заяву із документами, яка не відповідає встановленим та наведеним вище нормам закону, у тому числі заявник не надав письмове погодження землекористувача на встановлення земельного сервітуту, справжність підпису на якому засвідчується нотаріально. Також до заяви додано графічні матеріали (викопіювання з оновленого плану м. Тернопіль з нанесенням проектної ділянки земельного сервітуту площею 0,0431га, плану земельної ділянки площею 0,0431га, кадастрового плану земельної ділянки площею 0,0431га), на яких відображено некоректні (такі що не відповідають фактичним) відомості щодо меж та конфігурації земельної ділянки із кадастровим номером 6110100000:12:003:0015 площею 0,1400 га. Вважає, що земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Вказує, що у межах судових справ № 500/1659/22 та № 500/4743/22 встановлено преюдиційні обставини, які обгрунтовано взяті до уваги судом першої інстанції.
В судовому засіданні представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТзОВ «ВВС-БУД» та представник відповідача підтримали апеляційну скаргу, в своїх поясненнях покликалась на доводи в ній викладені.
Представник позивача, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 – Уставицький І.І., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_1 щодо апеляційної скарги заперечили, просили залишити в силі ріщення суду першої інстанції.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін та інших учасників справи, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 на праві власності належить гараж за адресою: АДРЕСА_1 що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 31970023 (т.1., а.с. 127, зворот) та земельна ділянка кадастровий номер: 6110100000:12:003:0025 площею 0,0015 га, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 271871199 (т.1, а.с.127).
06.11.2024 позивач через Центр надання адміністративних послуг Тернопільської міської ради, звернувся із заявою до відповідача із заявою (реєстраційний номер 29306/24), у якій просив надати йому дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0431 га для укладення договору земельного сервітуту для проходу та проїзду за адресою АДРЕСА_2 (т.1, а.с. 133).
До вказаної заяви позивачем долучено такі документи: копія паспорта та реєстраційного номеру облікової картки платника податків, викопіювання з оновленого плану м. Тернопіль з нанесенням проектної ділянки земельного сервітуту площею 0,0431 га, плану земельної ділянки площею 0,0431 га, кадастрового плану земельної ділянки площею 0,0431 га, розрахунку потреби площі земельної ділянки, копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку із кадастровим номером 6110100000:12:003:0025 площею 0,0015 га, документ, що посвідчує право власності на нерухоме майно, а також ухвала Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2024, постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.06.2024, ухвала Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2024 (т.1., а.с. 134).
Вказану заяву позивача з доданими до неї документами розглянуто на сорок п`ятій сесії Тернопільської міської ради восьмого скликання та прийнято рішення № 8/45/143 від 13.12.2024, яким відмовлено у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , громадянину ОСОБА_2 .
Відмовляючи у наданні дозволу позивачу на складання проекту землеустрою щодо обраної земельної ділянки відповідач, покликаючись на статтю 79-1 Земельного кодексу України, зазначив, що земельна ділянка набуває статусу «об`єкта цивільних прав» з моменту її формування, яке (в свою чергу) полягає у визначенні її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Покликаючись на статтю 124-1 Земельного кодексу України, відповідач вказав, що законодавець передбачив встановлення сервітуту у випадку коли земельна ділянка сформована та перебуває в користуванні, і коли земельна ділянка не сформована та не перебуває в користуванні. У випадку коли земельна ділянка, на яку передбачається встановлення земельного сервітуту, сформована як об`єкт цивільних прав розробляється технічна документація із землеустрою без одержання дозволу на її розроблення, щодо встановлення меж частини земельної ділянки на яку буде поширюватись право сервітуту та додається письмове погодження землекористувача, справжність підпису на якому засвідчується нотаріально. Надалі відповідачем вказано, що земельна ділянка площею до 0,0431 га, яку заявник бажає отримати в сервітутне користування, знаходиться в межах земельної ділянки із кадастровим номером 6110100000:12:003:0015 площею 0,1400 га, яка вже сформована як об`єкт цивільних прав, та перебуває в оренді ТОВ «BBC-Буд» (речове право оренди зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 18.12.2015).
За таких обставин, зважаючи на те, що позивач не надав до заяви письмове погодження землекористувача на встановлення земельного сервітуту, справжність підпису на якому засвідчується нотаріально, а додані до заяви графічні матеріали (викопіювання з оновленого плану м. Тернопіль з нанесенням проектної ділянки земельного сервітуту площею 0,0431га, плану земельної ділянки площею 0,0431 га, кадастрового плану земельної ділянки площею 0,0431га), містили некоректні (такі що не відповідають фактичним) відомості щодо меж та конфігурації земельної ділянки із кадастровим номером 6110100000:12:003:0015 площею 0,1400 га, було прийнято рішення відмовити громадянину ОСОБА_2 у надані дозволу на складання проекту землеустрою згідно документів, долучених до заяви від 06.11.2024.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно зі статтею 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Частиною першою статті 93 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Частиною першою статті 98 ЗК України встановлено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).
В свою чергу, зі змісту статті 99 ЗК України слідує, що власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів, зокрема, право проходу та проїзду на велосипеді, право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху.
Стаття 100 ЗК України передбачає, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).
Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (землекористувачем) земельної ділянки.
За домовленістю сторін договір про встановлення земельного сервітуту може бути посвідчений нотаріально.
Власник земельної ділянки також може встановити вимогу нотаріального посвідчення договору про встановлення земельного сервітуту та скасувати таку вимогу. Встановлення (скасування) вимоги є одностороннім правочином, що підлягає нотаріальному посвідченню. Така вимога є обтяженням речових прав на земельну ділянку та підлягає державній реєстрації в порядку, визначеному законом.
Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.
У разі необхідності встановлення земельного сервітуту на землях державної, комунальної власності, не сформованих у земельну ділянку, допускається формування земельної ділянки в межах території, на яку буде поширюватися право земельного сервітуту.
Порядок встановлення земельних сервітутів на землях державної, комунальної власності врегульовано статтею 124-1 ЗК України, частиною першою якої визначено, що особа, заінтересована у встановленні земельного сервітуту на землях державної, комунальної власності, звертається з клопотанням у разі, якщо:
а) земельна ділянка не передана у користування або у разі необхідності встановлення земельного сервітуту на землях, не сформованих у земельні ділянки, - до органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, що здійснює розпорядження земельною ділянкою державної, комунальної власності;
б) земельна ділянка перебуває у користуванні - до органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, що здійснює розпорядження земельною ділянкою державної, комунальної власності, або до землекористувача.
У клопотанні має бути зазначена мета встановлення земельного сервітуту.
До клопотання додаються:
а) копії документів, що підтверджують право власності заявника на будівлі, споруди, що розташовані на земельній ділянці (за наявності);
б) письмове погодження землекористувача (у разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки, яка перебуває у користуванні, за договором з органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, що здійснює розпорядження земельною ділянкою державної, комунальної власності), справжність підпису на якому засвідчується нотаріально;
в) проект договору про встановлення земельного сервітуту (у разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки);
г) графічні матеріали із зазначенням орієнтовного місця розташування та площі земельної ділянки, яку передбачається сформувати з метою встановлення земельного сервітуту (у разі необхідності формування земельної ділянки державної, комунальної власності з метою встановлення земельного сервітуту);
ґ) технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, що розробляється без одержання дозволу на її розроблення (у разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки).
Частина друга статті 124-1 ЗК України передбачає, що у разі необхідності встановлення земельного сервітуту на сформованій земельній ділянці:
- особа відповідно до пункту «а» частини першої цієї статті приймає рішення про надання згоди на встановлення земельного сервітуту та забезпечує укладення договору про встановлення земельного сервітуту або надає мотивовану відмову у його встановленні;
- особа відповідно до пункту «б» частини першої цієї статті забезпечує укладення договору про встановлення земельного сервітуту або надає мотивовану відмову у його встановленні.
Укладення договору про встановлення земельного сервітуту з органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування здійснюється на підставі рішення цього органу. У разі відмови в укладенні договору про встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки державної, комунальної власності такий договір визнається укладеним за рішенням суду.
Згідно з частиною третьою статті 124-1 ЗК України у разі необхідності формування земельної ділянки державної, комунальної власності з метою встановлення земельного сервітуту орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування протягом одного місяця з дня отримання клопотання приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
У рішенні органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки має зазначатися вичерпний перелік підстав для такої відмови з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.
З аналізу вищенаведених вимог закону слідує, що у випадку встановлення земельного сервітуту на сформованій земельній ділянці (або переданій в користування) особа звертається із клопотанням про встановлення земельного сервітуту до органу місцевого самоврядування (в спірному випадку) або землекористувача, в якому зазначає мету встановлення земельного сервітуту.
До поданого клопотання особа додає наступні документи: копії документів, що підтверджують право власності заявника на будівлі, споруди, що розташовані на земельній ділянці (за наявності); письмове погодження землекористувача (у разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки, яка перебуває у користуванні, за договором з органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, що здійснює розпорядження земельною ділянкою державної, комунальної власності), справжність підпису на якому засвідчується нотаріально; проект договору про встановлення земельного сервітуту (у разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки); технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, що розробляється без одержання дозволу на її розроблення (у разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки);
У випадку встановлення земельного сервітуту на несформованій земельній ділянці особа звертається із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою встановлення земельного сервітуту до органу місцевого самоврядування, в якому зазначає мету встановлення земельного сервітуту.
До поданого клопотання особа додає наступні документи: копії документів, що підтверджують право власності заявника на будівлі, споруди, що розташовані на земельній ділянці (за наявності); графічні матеріали із зазначенням орієнтовного місця розташування та площі земельної ділянки, яку передбачається сформувати з метою встановлення земельного сервітуту (у разі необхідності формування земельної ділянки комунальної власності з метою встановлення земельного сервітуту).
Відтак, чинним земельним законодавством не передбачено звернення із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою стосовно сформованої земельної ділянки, оскільки проекти землеустрою складаються з метою формування нових земельних ділянок.
Якщо ж особа бажає скористатись правом на встановлення земельного сервітуту на раніше сформованій земельній ділянці, то вона зобов`язана у встановленому порядку замовити розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту. Після розроблення такої технічної документації, остання додається особою до клопотання про встановлення земельного сервітуту.
При цьому, у разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки, яка перебуває у користуванні, за договором з органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, що здійснює розпорядження земельною ділянкою державної, комунальної власності, заявник має до заяви додати письмове погодження землекористувача, справжність підпису на якому засвідчується нотаріально.
Із матеріалів справи слідує, що позивач, будучи власником гаража за адресою: вул. М. Паращука, 2, м. Тернопіль та земельної ділянки з кадастровим номером 6110100000:12:003:0025 площею 0,0015 га, неодноразово звертався до відповідача із заявами про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки площею 0,0431 га для укладення договору земельного сервітуту (заява від 15.02.2022 №3075/22, заява від 06.11.2024 №29306/24).
За результатом розгляду першої заяви позивача (від 15.02.2022 № 3075/22) відповідач листом від 30.03.2022 № 8429 роз`яснив, що задовольнити на даний час клопотання позивача не вбачається можливим, оскільки бажана для встановлення земельного сервітут земельна ділянка, є сформованою та перебуває в користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-БУД» на підставі договору оренди.
Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом за результатом розгляду якого, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.05.2022 у справі № 500/1659/22 в задоволенні позову ОСОБА_2 до Тернопільської міської ради про визнання протиправними дій що виразились у навмисному невнесенню в порядку, передбаченому ст.124-1 ЗК України на розгляд сесії Тернопільської міської ради заяви позивача та доданих до неї документів, які вказані в описі від 15.02.2022 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки площею 0,0431 га по вул. М. Паращука, 2 в м. Тернопіль, для укладення договору земельного сервітуту або відмови у наданні з підстав, які вказані для цього у Земельному кодексі України, відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2022 у справі № 500/1659/22, вищевказане рішення Тернопільського окружного адміністративного суду було скасовано та прийнято постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Тернопільської міської ради про визнання протиправними дій задоволено повністю. Визнано протиправними дії Тернопільської міської ради стосовно невнесення на розгляд сесії клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою стосовно земельної ділянки, площею 0,0431 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з метою вирішення питання земельного сервітуту. Зобов`язано Тернопільську міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою стосовно земельної ділянки, площею 0,0431 га, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 , з метою вирішення питання земельного сервітуту, з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, викладених у цій постанові.
29.11.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виконати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2022 у справі № 500/1659/22, до якої додав виконавчий лист від 28.11.2022. 
За наслідками розгляду вказаної заяви, з врахуванням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2022 у справі № 500/1659/22, відповідач 19.12.2022 прийняв рішення № 8/п21/44, яким відмовив ОСОБА_2 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0431 га для укладання договору земельного сервітуту для проходу та проїзду за адресою АДРЕСА_1 , оскільки бажане місце розташування земельної ділянки, яку передбачається сформувати з метою встановлення земельного сервітуту знаходиться в межах земельної ділянки за кадастровий номер 6110100000:12:003:0015, котра перебуває в користуванні ТОВ «ВВС-Буд».
Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду із позовом, за результатом розгляду якого рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 у справі №500/4743/22 в його задоволенні відмовлено.
Поряд з цим, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.06.2024 у справі № 500/4743/22 вказане рішення Тернопільського окружного адміністративного суду було скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Тернопільської міської ради задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Тернопільської міської ради №8/п21/44 від 19.12.2022.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно оскаржуваного у цій судовій справі рішення, підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою є твердження відповідача про те, що земельна ділянка (яку заявник бажає отримати в сервітутне користування) знаходиться в межах земельної ділянки із кадастровим номером 6110100000:12:003:0015 площею 0,1400 га, яка сформована як об`єкт цивільних прав, та перебуває в оренді ТОВ «BBC-Буд» (речове право оренди зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 18.12.2015).
Колегія суддів враховує, що обставини знаходження земельної ділянки, яку позивач бажає отримати в сервітутне користування, в межах земельної ділянки із кадастровим номером 6110100000:12:003:0015 площею 0,1400 га, яка в свою чергу перебуває в оренді ТОВ «BBC-Буд», були предметом дослідження у межах вищезазначених судових справ.
Так, у межах судової справи № 500/1659/22 суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції визнав протиправними дії Тернопільської міської ради стосовно невнесення на розгляд сесії клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою стосовно земельної ділянки, площею 0,0431 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з метою вирішення питання земельного сервітуту та зобов`язав Тернопільську міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою стосовно земельної ділянки, площею 0,0431 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з метою вирішення питання земельного сервітуту, з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, викладених у цій постанові.
При цьому, у межах вказаної судової справи суд апеляційної інстанції встановив, що земельна ділянка з кадастровим номером 6110100000:12:003:0015 не є сформованою.
В свою чергу, в межах судової справи № 500/4743/22 суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, вказав, що за приписами частини четвертої статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відтак зазначив, що спірна земельна ділянка площею 0,373 га не є сформованою, оскільки Восьмий апеляційний адміністративний суд у постанові від 20.10.2022 у справі №500/1659/22, вказуючи про несформованість земельної ділянки з кадастровим номером 6110100000:12:003:0015, виходив з відсутності реєстрації належним чином у Державному земельному кадастрі сервітуту площею 0,0373 га, який зазначений на кадастровому плані вказаної земельної ділянки, що надана в оренду ТОВ «BBC-Буд», що підтверджується земельно-технічною експертизою від 31.10.2023 №19325/23-41, та не спростовано відповідачем.
Таким чином, в межах зазначених судових справ встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 6110100000:12:003:0015 не є сформованою, відтак такі обставини в силу вимог частини четвертої статті 78 КАС України не підлягають доказуванню у цій судовій справі. 
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі висновки судів відповідачем в межах розгляду даної справи не спростовано, та доказів належного формування зазначеної земельної ділянки не надано.
З огляду на вказане, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що рішення Тернопільської міської ради №8/45/143 від 13.12.2024, яким відповідачу відмовлено у надані дозволу на розробку проекту землеустрою з підстав того, що земельна ділянка, яку позивач бажає отримати в сервітутне користування, знаходиться в межах земельної ділянки із кадастровим номером 6110100000:12:003:0015 площею 0,1400 га, яка є сформована як об`єкт цивільних прав, та перебуває в оренді ТОВ «BBC-Буд», є протиправним та підлягає скасуванню.
Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем втретє неправомірно відмовлено позивачу у належному розгляді його заяви, в тому числі на виконання судових рішень, а також враховуючи те, що в межах розгляду цієї справи відповідачем не доведено існування будь-яких інших перешкод для надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою з відведення земельної ділянки в межах спірних правовідносин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що для ефективного захисту порушеного права позивача слід зобов`язати відповідача розглянути заяву позивача від 06.11.2024 та прийняти за результатом такого розгляду рішення про надання відповідного дозволу, що є гарантією того, що спір між сторонами буде вирішений остаточно.
Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд –
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-БУД» залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 травня 2025 року у справі № 500/1140/25 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. Б. Заверуха 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. В. Ніколін