Справа № 752/17869/25 
Провадження № 2/752/1211/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

19.01.2026 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі
головуючого судді Данілової Т.М.
з участю секретаря Моркотун О.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом про захист прав споживача.
В обгрунтування своїх вимог зазначає, що 17 грудня 2024 року позивач придбав у ФОП ОСОБА_2 телевізор Самсунг, 42 дюйма, 4-ядерний процесор і 2 ГБ швидкої оперативної пам"яті типу DDR4. Замовлення відбулося на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2, де були зазначені всі технічні характеристики товару. Придбання товару, його оплата та отримання відбулося через відділення Нової пошти, що підтверджується фіскальним чеком про безготівковий переказ коштів за отриманий товар. Загальна вартість товару з послугами переказу становить 8 072,50 грн.
Після розпакування товару позивач дізнався, що технічні характеристики телевізора не відповідають його реальним характеристикам, а саме в цьому телевізорі 1ГБ невідомо якої пам"яті, 45 дюймів діагоналі екрану, країна виробника Китай. Одразу після виявлення факту, що якість товару є неналежною, а саме не відповідає габаритам, місцю виробництва, відсутністю обіцяного обсягу пам"яті та комунікацій, позивач звернувся до відповідача з вимогою про розірвання договору купівлі-продажу телевізора "Самсунг" 42 дюйма та повернення плачених коштів в повному обсязі на власний банківський рахунок. Позивач відправив на відділення №1 в с. Кам"янка Хмельницької області вказаний телевізор, проте гроші за товар не отримав. На псьмову заяву-претензію, направлену відповідачу 03.04.2025 року, останній не надав жодної відповіді.
Крім матеріальної шкоди, позивачу було завдано моральної шкоди, оскільки він був вимушений приділяти значну частину свого особистого часу на вирішення даної проблеми, багаторазово звертатися до відповідача.
За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідача 8 072,50 грн. на відшкодування вартості товару, 360,36 грн. вартості повернення товару та 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. 
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 липня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі.
Відповідач ФОП ОСОБА_2 надіслав відзив на позовну заяву. Просить відмовити в задоволенні позову, оскільки вказана позивачем інформація не відповідає дійсності. ОСОБА_1 здійснив замовлення, зателефонувавши до інтернет-маазину електроніки " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та, узгодивши всі деталі з менеджером, останній оформив замовлення зі слів позивача. Зазначає про безпідставність та необгрунтованість доводів позивача з приводу того, що відовідач нібито ввів позивача в оману, надав неправдиву та неповну інформацію про основні характеристики, специфікацію, географічне походження товару, оскільки позивач придбав товар через Нову пошту накладним платежем, тобто він отримав товар, побачив заводське упакування, коробку, на якій вказана модель та характеристика телевізора, прийняв товар та сплатив за нього кошти. Претензій позивача відповідач не отримував. Позивач зателефонував відповідачу і повідомив, що придбаний ним товар, на його погляд, виявився товаром неналежної якості, на що відповідач надіслав позивачу повідомлення з умовами повернення товару. Позивач, проігнорувавши надану йому інформацію, відправив телевізор на самостійно обране ним відділення ТОВ "Нова пошта", яке знаходиться в іншому населеному пункті, а саме в с. Кам"янка Кам"янець-Подільського району. Стверджує, що відповідач не отримував відправлений позивачем товар та йому невідомо в якому стані позивач відправив цей товар. Крім того, відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди.
Позивач надіслав відповідь на відзив. Просить задовольнити позов. 
Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.
Дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.
17 грудня 2024 року ОСОБА_1 придбав телевізор марки «Самсунг 42 дюйма, 4 ядерний процесор і 2 ГБ швидкої оперативної пам"яті типу DDR4, вартістю 8 072,50 грн. Замовлення відбулося на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2, де були зазначені всі технічні характеристики товару. Придбання товару, його оплата та отримання відбулося через відділення Нової пошти
Як вбачається, з позовної заяви, після розпакування товару позивач дізнався, що технічні характеристики телевізора не відповідають його реальним характеристикам, а саме в цьому телевізорі 1 ГБ невідомо якої пам"яті, 45 дюймів діагоналі екрану, країна виробника Китай, після чого позивач одразу звернувся до відповідача з вимогою про розірвання договору купівлі-продажу телевізора та повернення сплачених коштів в повному обсязі на власний банківський рахунок. Телевізор був відправлений на відділення №1 в с. Кам"янка Хмельницької області, проте гроші не повернуті.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.
За змістом ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на: належну якість продукції та обслуговування; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів» виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором.
Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.
З аналізу даної норми можна зробити висновок, що товар може бути визнаний таким, що має істотний недолік за умови, що відповідає трьом обов`язковим ознакам, передбаченим п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» та хоча б одній із факультативних ознак (пп. а - в).
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.
За змістом ч. 14 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника.
Споживач має право на перевірку якості, безпеки, комплектності, міри, ваги та ціни продукції, що придбавається (замовляється), демонстрацію безпечного та правильного її використання. На вимогу споживача продавець (виконавець) зобов`язаний надати йому контрольно-вимірювальні прилади, документи про якість, безпеку, ціну продукції.
У разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов`язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку (ч. 4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів»).
При цьому, на споживача покладається обов`язок лише довести наявність істотного дефекту продукції, тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця (позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладена у постанові від 24 червня 2019 року у справі №185/3592/18-ц).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.
Згідно з ч. 1 ст. 668 ЦК України ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.
Отже, умовою відповідальності продавця за недоліки товару є виникнення цих недоліків до моменту передання товару покупцеві. Залежність настання відповідальності продавця від моменту виникнення недоліків пояснюється тим, що за загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 668 ЦК України, до моменту передання товару ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару несе продавець. При виявленні недоліків товару після переходу до покупця ризику його випадкового знищення або випадкового пошкодження саме на нього (покупця) покладається обов`язок доведення того, що недоліки виникли до передання йому товару.
Згідно з ч. 2 ст. 679 ЦК України якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.
Якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред`явити вимогу в зв`язку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку (ч. 3 ст. 680 ЦК України).
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що встановлений ч. 2 ст. 679 ЦК України обов`язок продавця довести факт виникнення недоліків товару після його передання покупцеві (якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару) покладається на нього у випадку, коли такі недоліки не є очевидними, оскільки в такому випадку покупець має можливість виявити ці недоліки і відмовитися від укладення договору або укласти його на інших умовах. Якщо ж покупець, маючи реальну можливість оглянути товар і виявити у ньому очевидні дефекти, не скористався цим правом до передання йому товару, а виявив їх після такого передання, то тягар доведення відповідно до ч. 1 ст. 679 ЦК України покладається на нього (позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладена у постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 215/46/16-ц).
Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).
Докази згідно положень статей 77-80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.
ОСОБА_1 в позовній заяві зазначає, що після розпакування товару позивач дізнався, що технічні характеристики телевізора не відповідають його реальним характеристикам, а саме в цьому телевізорі 1 ГБ невідомо якої пам"яті, 45 дюймів діагоналі екрану, країна виробника Китай. Одразу після виявлення факту, що якість товару є неналежною, а саме він не відповідає габаритам, місцю виробництва, відсутністю обіцяного об"єму пам"яті та комунакацій, позивач звернувся до відповідача з вимогою про розірвання договору, на що отримав інструкцію від ФОП ОСОБА_2 , відповідно до якої товар з супутними документами мав бути відправлений за рахунок позивача на відділення ТОВ "Нова пошта" №3 в м. Кам"янець - Подільський на ім"я ОСОБА_3. (тел. НОМЕР_1 ). Оскільки вказане в інструкції відділення Нової пошти не приймає великогабаритні вантажі, яким є телевізор, вказаний товар позивач відправив на відділення №1 в с. Кам"янка Хмельницької області.
Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов`язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку.
Тобто, відповідно до цієї статті, обов`язок організації проведення експертизи продукції покладено на продавця. Проте вказані дії продавцем мають бути вчинені за згодою покупця та при його зверненні з приводу втрати якості продукції. Саме на споживача покладається обов`язок довести, що протягом гарантійного строку виявлено недолік товару, а тягар встановлення причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.
При цьому, суд звертає увагу, що будь-яких доказів, які підтверджують, що позивачу було роз`яснено право передачі товару для проведення перевірки, чи експертизи, та що позивач від проведення перевірки (експертизи) відмовився, матеріали справи не містять. 
Саме на відповідачеві лежить обов`язок доведення обставин, що недоліки товару мали місце на час його передання покупцеві та могли бути виявлені останнім у момент передання, або обставин, що недоліки товару виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.
Відтак, з огляду на відсутність належного реагування відповідача на звернення позивача з претензією, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання договору купівлі-продажу телевізора Самсунг, укладеного між ОСОБА_1 , та ФОП ОСОБА_2 та стягнення з відповідача на користь позивача вартість товару в сумі 8 072,50 грн. та 360,36 грн. вартості повернення товару.
Щодо моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.
У спорах про захист прав споживачів відшкодування моральної шкоди прямо встановлено спеціальним законом, який регулює відносини у сфері захисту прав споживачів.
За змістом частини другої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.
Положеннями ст. 22 Закону «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.
Так, вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення договору, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статті та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено. Такої ж правової позиції дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц.
Звертаючись до суду із даним позовом, позивач оцінив розмір компенсації за завдану моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.
Вирішуючи спір щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, суд враховує характер завданої шкоди, ступінь вини відповідача, інші негативні наслідки, завдані позивачу винними діями відповідача та тривалість його моральних страждань та вважає обґрунтованою та такою, що відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості, суму компенсації моральної шкоди в розмірі 1000 грн.
На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача в дохід держави 2 422,40 грн. судового збору.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов  ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, - задовольнити.
Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) 8 072,50 грн. на відшкодування вартості товару, 360,36 грн. вартості повернення товару та 1 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. 
Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід держави 2 422,40 грн. судового збору.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя