ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1753/25  Номер провадження 22-ц/814/837/26	Головуючий у 1-й інстанції Гуменюк Г. М.  Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Дряниці Ю.В.,
суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Антіховича Володимира Володимировича
на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16 вересня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,-
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з вказаним позовом, у якому просили стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №79266135 від 02 квітня 2024 року в розмірі 23023,36 грн та судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 квітня 2024 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №79266135 в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника. 
14 червня 2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21 у відповідності до умов якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Зокрема, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 23023,36., з яких 11438,09 грн. - заборгованість за основним договором; 3600 грн. - заборгованість за відсотками, 7990,27 грн. - сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою.
Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свої зобов`язання. Після відступлення права грошової вимоги до відповідача, відповідач не здійснив жодних платежів для погашення кредитної заборгованості, у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду.
Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16 вересня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 79266135 від 02.04.2024 у розмірі 23023 гривні 36 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати у виді судового збору у сумі 3028 гривень.
Не погодившись з вказаним рішенням суду його в апеляційному порядку оскаржив представник відповідача адвокат Антіхович В.В., просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що кредитний договір не може вважатися належним доказом боргових зобов`язань між сторонами адже він не підписаний стороною кредитора. 
Зазначає, що кредитором, при посвідченні договору, було порушено процедуру його підписання. А саме, здійснено підписання договору за допомогою одноразового ідентифікатору особою, яка не має права на накладання такого підпису. Чинним законодавством не передбачена можливість, кредитора підписувати договір за допомогою одноразового ідентифікатора.
Відповідно до норм чинного законодавства, підписувати документ електронним підписом у формі одноразового ідентифікатора може лише особа, яка приймає пропозицію (оферту) укласти електронний договір.
Апелянт зазначає про правові позиції Великої Палати Верховного Суду, щодо права суду зменшити розмір не лише неустойки, але і процентів річних. Великою Палатою обґрунтоване таке право тим, що необмежене нарахування процентів річних суперечать принципам розумності та добросовісності.
Нарахування заборгованості за процентами вважає неспівмірно завищеною відповідно до суми тіла кредиту. Позивачем нараховано проценти за користування, кредитом у розмірі 11590,27 грн. Разом з цим, особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» - продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
На думку апелянта самостійною підставою для задоволення апеляційної скарги є те, що Правила надання позики за договором позики №79266135 не підписана відповідачем. В цьому випадку, зазначені умови та правила не є частиною договору, та викладені в них істотні умови договору, не є частиною договору.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 02.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №79266135 у вигляді електронного документа з використанням веб сайту https://mycredit.ua, шляхом підписання електронним цифровим підписом, у вигляді згенерованого одноразового ідентифікатора №72787. Позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою Системи BankID НБУ.
Згідно з п.1 Договору позики, за цим Договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
Підписанням цього Договору позики відповідач підтверджує, що ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», (п.п. 5.1. п. 5 Договору позики).
А також, відповідач погодився, що до моменту підписання Договору позики вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/(надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі, (п.п. 5.2. п. 5 Договору позики).
Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.mycredit.ua.
Згідно умов договору позики ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 16000 грн., з процентною ставкою 0,7% в день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,7% за день строком на 30 днів, а саме до 01.05 2024 року (п.п. 2.1-2.3 п. 5 Договору позики).
Якщо сума позики, зазначена в п.2 Договору, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк нараховується процентна ставка за понадстрокове користування позикою в розмірі, визначеному п.2 Договору за кожен день користування з урахуванням обмежень, встановлений ЗУ «Про споживче кредитування» та іншими законодавчими актами.
З витребуваної судом інформації у АТ КБ «Приватбанк», а саме про належність карткового рахунку вказаного у договорі відповідачу та виписки про рух коштів по картковому рахунку відповідача вбачається, що кошти за договором позики у сумі 16000 грн. були перераховані на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 02.04.2024 року.
Крім, того із розрахунку, представленого позивачем, вбачається, що ОСОБА_1 здійснював часткову оплату 02.05.2024 року у сумі 2003,20 грн. та 10.07.2024 року – 2558,71 грн.
Однак зобов`язання по договору позики відповідач в повному обсязі не виконав та кредитні кошти не повертає, внаслідок чого виникла заборгованість по кредитному договору №79266135 від 02.04.2024 року в 23023,36 грн., з яких 11438,09 грн. - заборгованість за основним договором; 3600 грн. - заборгованість за відсотками, 7990,27 грн. - сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою.
14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" права вимоги до боржників, зокрема і до ОСОБА_1 .
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №32 від 27.03.2025 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2024 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 23023,36 грн.
Задовольняючи позовні вимоги районний суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено існування заборгованості відповідача за кредитним договором, яка підлягає стягненню на користь ТОВ«ФК «Європейська агенція з повернення боргів».
Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду. 
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. 
Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четвертастатті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між відповідачем та первісними кредиторами не було б укладено.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 року у справі №757/40395/20-ц, від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19, від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18.
На підставі вищенаведених правових норм, беручи до уваги те, що вказаний вище кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом, наявність якого разом з електронним підписом первісного кредитора підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх, є доведеним факт укладення між сторонами кредитного договору, та про те, що позичальник ОСОБА_1 всі умови договору цілком зрозумів та своїм підписом підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.
Отже, оскільки кредитний договір, який підписаний сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсними не визнавався колегія суддів доходить висновку, що між первісним кредитором та ОСОБА_1 , як позичальником, виникли договірні правовідносини щодо користування кредитними коштами.
Доводи апеляційної скарги щодо недійсності укладеного договору через те, що позикодавцем було підписано договір за допомогою одноразового ідентифікатора не заслуговують на увагу суду, та спростовуються матеріалами справи. Зокрема з наданих копій договру позики та додатку №1 до договору позики вбачається, що вказані документи підписані електронним цифровим підписом уповноваженого працівника Позикодавця, що підтверджено електронною позначкою часу 02.04.2024 року 15:21 (а.с.8,9 на звороті). При цьому, у графі «Позичальник» зазначено, що як договір позики так і додаток до договору позики №1 підприсані ОСОБА_2 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Відповідно до п. 21 укладеного договору, між сторонами узгоджено порядок створення та накладення електронних підписів сторонами договору. Так, зокрема вказаним умовами договору передбачено, що Договір укладений у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-комунікаційцної системи, із застосуванням електронного підпису Позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором Позичальника, згідно Закону України «Про електронну комерцію» та із додатковим накладенням кваліфікаційного електронного підпису уповноваженого працівника Позикодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу, згідно вимог Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику, затвердженого постановою НБУ від 03.11.2021 року № 113. 
Отже, підписання кредитного договору відбулось згідно погоджених сторонами умов. 
Доводи апеляційної скарги щодо непропорційно великої суми відсотків, нарахованих позикодавцем не заслуговують на увагу суду, оскільки відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на їх обґрунтування.
Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач був ознайомлений з усіма умовами договору, у тому числі порядком нарахування та визначеним розміром відсотків у строк та понад строк, встановлений договором.
Згідно Додатку №1 до Договору позики загальна вартість кредиту визначена та погоджена сторонами у розмірі 19600 грн., при цьому сума заборгованості за відсотками, яка заявлена позивачем до стягнення становить 3600 грн. за відсотками та 7990,27 грн. за відсотками за понадстрокове корустування позикою. Заборгованість за тілом кредиту становить 11438,09 грн.
З огляду на наведене, колегія суддів доходить висновку, що відповідачем не доведено наявності істотного дисбалансу прав та обов`язків, визначених умовами договору на шкоду споживача при нарахуванні позивачем заборгованості за кредитним договором. 
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди відповідача з висновками місцевого суду, проте доказів їх спростування апелянтом не надано.
За вказаних обставин, зважаючи на невиконання відповідачем умов вищевказаного кредитного договору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо існування заборгованості, яка підлягає стягненню з позичальника на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», взявши до уваги надані товариством докази.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, правильно застосував норми процесуального права та постановив рішення, яке відповідає закону, тому підстави для задоволення даної апеляційної скарги відсутні.
Отже, враховуючи вищевказане, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1,375,382, 383, 384 ЦПК України, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Антіховича Володимира Володимировича - залишити без задоволення.
Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Ю.В. Дряниця

Судді Л.І. Пилипчук

О.В. Чумак