Справа № 185/7683/25
Провадження № 2/185/447/26
Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

22 січня 2026 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головін В.О., за участю секретаря судового засідання - Преображенської К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

В С Т А Н О В И В
Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування позову зазначено, що 17.03.2021 року відповідач уклав кредитний договір № 681333416 з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на суму 17 500,00 грн. Відповідач всупереч умовам кредитного договору свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, кредит не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. Позивач набув права вимоги за вищевказаним кредитним договором на заборгованість в розмірі 68 757,50 грн, яка складається з: 17 500 грн – заборгованість за тілом кредиту; 51 257,50 грн – заборгованість за відсотками за користування кредитом. 
Представник відповідача вважаючи, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково надав свої письмові пояснення в яких визнав позов частково, а саме в частині стягнення заборгованості з відповідача в розмірі 19 915,00 грн, яка складається з тіла кредиту в розмірі 17500,00 грн та відсотків за користування кредитом в межах строку кредитування відповідно до п. 1.4.1. Договору – 2415,00 грн. В задоволені іншої частини просив відмовити, судові витрати розподілити пропорційно задоволеним позовним вимогам.
В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що проценти за користування кредитом визнає в межах строку кредитування, тобто за 30 днів в розмірі 2415 грн 00 коп., зазначаючи, що відсотки поза межами строку кредитування нараховуються за статтею 625 ЦК України внаслідок порушення грошового зобов`язання. Також, вказує, що при укладені договору відповідач вважав, що розмір відсотків складає 0,46 % в день і не може бути нарахований поза межами строку кредитування. Зазначив, що умови договору є двозначними та вводять в оману споживача, ставлять його у гірше становище у порівнянні з кредитором. Враховуючи, що умовами договору передбачено збільшення розміру відсотків тільки у випадку невиконання Відповідачем зобов?язання протягом строку кредитування, тобто протягом 30 днів – вважає правову природу таких збільшених відсотків видом відповідальності, тобто пенею. Зазначає, що такі відсотки повинні розраховуватися відповідно до ст. 625 ЦК України та не є тотожним поняттям з «відсотками за користування кредитом» які нараховуються відповідно до ст. 1048 ЦК України. При цьому, після спливу строку кредитування у кредитодавця припиняється право нараховувати відсотки за користування кредитом і з`являється право нараховувати відсотки відповідно до ст. 625 ЦК України внаслідок невиконання зобов`язання. Відповідач не погоджується з умовами про «автопролонгацію» кредитного договору, оскільки такі умови порушують права споживача.

Позивач надав додаткові пояснення в яких просив задовольнити позов в повному обсязі, стягнути судові витрати. Зазначив, що Товариство вправі вимагати від відповідача повернення отриманих за Кредитним договором коштів, а також процентів за неправомірне користування такими коштами, що передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України. Зазначає, що нараховані Відповідачу проценти за користування кредитом поза межами встановленого Кредитним договором строку кредитування у розмірі 68757,60 грн. є погодженою сторонами мірою відповідальності за порушення Скаржником строків повернення кредиту, які підлягають стягненню з Відповідача в повному обсязі.
Представник позивача у судове засідання не з?явився, просив розглянути справу за його відсутності.
Представник відповідача у судовому засіданні визнав позовні вимоги частково в розмірі 19 915,00 грн в іншій частині просив відмовити, судові витрати розподілити пропорційно задоволеним вимогам.
Дослідивши матеріали цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В судовому засіданні встановлено наступне.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався, подав заяву про визнання позову частково без порушення процесуальних строків. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.
17.03.2021 року відповідач уклав кредитний договір № 681333416 з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на суму 17 500,00 грн. Позивач набув право вимоги до відповідача за цим договором.
В розділі "предмет договору" сторони погодили згідно з пунктом 1.2. строк кредитування 30 днів. Відповідно до пункту 1.3. Сторони погодили, що встановлений в п. 1.2. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду.
В розділі "предмет договору" сторони погодили згідно з пунктом 1.4.1. наступну процентну ставку за користування кредитом: 167,90 процентів річних, що становить 0,46 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним.
Відповідно до пунктів 1.7.1 та 1.7.2. 1.7.1. зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду; з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 (вісімсот тридцять дев`ять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.
Відповідно до п. 4.3. Договору Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, у розмірі визначеному в п.1.7.2. Договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Крім того, у пункті 3.3 встановлено, що За порушення Позичальником строків повернення Кредиту та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені Договором, Кредитодавець має право стягнути з Кредитодавця пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15 % від суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення Позичальником зобов`язань за даним Договором, не може перевищувати половину суми Кредиту, одержаної Позичальником за даним Договором.
У вступній частині кредитного договору, а саме розділі «Предмет договору» в пункті 1.2. кредитор чітко встановив як строк кредитування, так і кінцеву дату повернення кредиту та мав право нараховувати відсотки за користування тільки протягом строку кредитування 30 днів.
Позивач не надав доказів того, що умови договору були змінені або був укладений додатковий договір із новим строком кредитування. Отже по завершенню 30 днів з дня надання кредиту – кредитор мав право звернутися до суду у зв?язку з невиконанням зобов?язання та нараховувати відсотки по ст. 625 ЦК України.
Кредитор одночасно включив умови договору, які містять чіткий строк кредитування та кінцеву дату виконання зобов?язання, однак в подальшому містять не чіткі умови про збільшені відсотки за понадстрокове користування кредитом та можливість продовження строку кредитування. Крім того, кредитор встановив два види відповідальності за порушення одного зобов?язання: збільшені відсотки відповідно до пункту 1.7.2 договору та пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15 % від суми простроченого платежу відповідно до пункту 3.3. Ці нечіткі умови суперечать предмету договору та початковим умовам договору, а тому є двозначними та такими, що не відповідають законодавству про захист прав споживачів.
Частиною восьмою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Відповідно до ч.7 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» Зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною.
У договорі про споживчий кредит забороняється встановлювати умову про продовження в односторонньому порядку строку користування кредитом. Продовження строку користування кредитом здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін.
Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.
Крім того, позивач визнаює, що відсотки нараховані кредитором поза межами строку кредитування є мірою відповідальності позичальника та процентами в розумінні ч.2 ст. 625 ЦК України.
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року.
У постанові від 04.02.2020 р. у справі №912/1120/16 Велика Палата ВС також зазначила, що регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Зазначені правові висновки були враховані у постановах ВС від 17.02.2021 р. у справі №383/869/14, від 10.02.2021 р. у справі №331/3410/16-ц, від 30.06.2020 р. у справі №717/1223/17-ц та інших. 
Враховуючи двозначність умов щодо відповідальності за невиконання грошового зобов?язання, суд тлумачить їх на користь споживача відповідно до частини 8 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме наслідки встановлені у пункті 3.3 договору у вигляді пені за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15 % від суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення Позичальником зобов`язань за даним Договором, не може перевищувати половину суми Кредиту, одержаної Позичальником за даним Договором.
Водночас суд зазначає, що нарахування та стягнення таких процентів за як відповідальність за невиконання зобов?язання не допускається, оскільки відповідно до пунктів 15, 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення; у період дії в Україні воєнного або надзвичайного стану, а також у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, за яким позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані починаючи з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.141 ЦПК України. Пропорційна частина задоволених вимог від заявлених складає 29%. Отже судовий збір підлягає стягненню в розмірі 702,5 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 2030 грн.
Керуючись ст.5,258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитний договір № 681333416 укладеним з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» від 17.03.2021 року в розмірі 19 915,00 грн, яка складається зтіла кредиту в розмірі 17500,00 грн та відсотків за користування кредитом в розмірі 2415,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судові витрати пропорційно задоволеним вимогам: судовий збір в розмірі 702,5 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 2030 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.
Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя:	  	В. О. Головін