Справа № 156/573/25
Провадження № 2/156/13/26

Р І Ш Е Н Н Я 
і м е н е м У к р а ї н и 
10 лютого 2026 року сел. Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого - судді Комзюк Н.Н.,
за участю секретаря судового засідання - Кирилюк Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального судового провадження цивільну справу №156/573/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини,-
ВСТАНОВИВ:
У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Іваничівського районного суду Волинської області з позовом до Поромівської сільської ради, в якому просила визначити їй додатковий строк для подання до органів нотаріату заяви про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, як спадкоємець за законом після смерті сина, пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки хворіла.
Ухвалою судді від 21.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання та встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
Ухвалою суду від 06.08.2025 витребувано з Іваничівської державної нотаріальної контори Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру щодо ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а у разі наявності спадкової (-их) справи (справ), - її (їх) копію, також інформацію щодо всіх наявних заповітів спадкодавця (заповідача), - їх копії. Також витребувано з Пороміської сільської ради Володимирського району Волинської області інформацію про осіб, які фактично проживали та були зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1 , станом на день смерті спадкодавця ОСОБА_3 , тобто станом на 11.02.2023.
Ухвалою суду від 06.08.2025 витребувано у приватного нотаріуса Пасюк Л.О. належним чином завірену копію заповіту №59667466 (номер в реєстрі нотаріальних дій 3020) від 19.06.2016, складеного від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а у разі наявності спадкової справи, - її копію.
Ухвалою суду від 01.10.2025 первісного відповідача Поромівську сільську раду замінено належним відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвалою суду від 26.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання позивач не з`явилась, подала клопотання у якому позовні вимоги підтримала, справу просила розглядати без її участі.
Відповідач у судове засідання тричі не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала.
Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2020 року по справі №361/8331/18 висловився, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, у судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, позивач просить розглядати справу без її участі, тому суд вважає за можливе, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку.
Позивач у справі є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис №16, виданого повторно 09.04.2015 Городоцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , актовий запис №10, виданого повторно 09.04.2015 Городоцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
При цьому, згідно із висновком експерта Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України Ажнюк Л.В. №056/479-n від 11.04.2025, українські записи особового імені ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть, запис ОСОБА_3 ) і ОСОБА_4 (свідоцтво про народження, запис ОСОБА_5 ) в документах, наданих для експертизи, є ідентичними.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів родинні зв`язки між позивачем та спадкодавцем у суду не має, таким чином позивачем доведено, що відповідно до положень ст.1261 ЦК України, вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті сина.
За життя  ОСОБА_3 залишив заповіт, що був посвідчений приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Волинської області Пасюк Л.О., зареєстрованим у реєстрі за №3020. Спадкоємцем зазначеного у заповіті майна є відповідач у справі  ОСОБА_6 .
Також, з відповіді нотаріуса вбачається, що спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до неї не звертались, спадкові справи не заводились. 
Дійсність заповіту підтверджується витребуваною з Іваничівської державної нотаріальної контори інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №82301182 від 22.08.2025, наданою на виконання ухвали суду. Окрім цього, з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №82301169 від 22.08.2025 вбачається, що спадкові справи після смерті ОСОБА_3 не заводились.
Згідно з інформацією Поромівської сільської ради Володимирського району Волинської області за вих. №169 від 08.08.2025, на момент смерті ОСОБА_3 , тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним за адресою АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , остання є внучкою спадкодавця.
Тобто відповідач, як спадкоємець за заповітом після смерті  ОСОБА_3 , фактично прийняла спадщину, відповідно до положень ст.1268 ЦК України.
Наявність спадкового майна померлого  ОСОБА_3 підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії II-ВЛ №023447.
З відповіді Іваничівської державної нотаріальної контори Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за вих.№167/02-14 від 09.04.2025 вбачається, що  ОСОБА_1 пропустила встановлений законом строк на звернення з заявою про прийняття спадщини.  ОСОБА_1 роз’яснено право на звернення до суду для встановлення додаткового строку подачі заяви про прийняття спадщини.
Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
За змістом ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1статті 1270 ЦК України).
За змістом ч.ч. 1 та 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У випадку, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Судом встановлено, що на час відкриття спадщини позивач не проживала із спадкодавцем  ОСОБА_3 , а відтак, відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, вона мала звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців, починаючи з часу відкриття спадщини. 
Однак, як зазначає позивач, вона не змогла вчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті сина, оскільки з 19.01.2023 хворіє на серцево-судинне захворювання, потребує сторонньої допомоги.
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Не є поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалим відрядженням, в тому числі, закордонним; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.03.2020 у справі №314/2550/17, провадження № 61-41480св18.
Зі змісту довідки КНП «Городоцький центр первинної медико-санітарної допомоги» Городоцької міської ради Львівської області за вих.№66 від 29.04.2025 слідує, що ОСОБА_1 , 1932 р.н. знаходиться на обліку та постійно лікується амбулаторно в АЗПСМ №1 м. Городок у зв`язку із серцево-судинним захворюванням. Стаціонарно лікувалась у періоди з 19.01.2023 по 25.01.2023, 14.07.2023 по 19.09.2023, 08.05.202 по 14.05.2024, 03.09.2024 по 06.09.2024. Хвора не може пересуватись без сторонньої допомоги.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000, при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України до загальних засад цивільного законодавства віднесено, поміж іншим, справедливість, добросовісність та розумність.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
На переконання суду, наведені позивачем обставини щодо поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини, а саме похилий вік позивача, наявність у неї серцево-судинного захворювання, потреба у сторонньому догляді та постійному лікуванні, зокрема перебування позивача на стаціонарі у період з 2023 по 2024 роки, що підтверджено належними доказами, слід розцінювати як об`єктивну перешкоду, яка істотно перешкоджала позивачу здійснити передбачені законом дії щодо прийняття спадщини після смерті свого сина  ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
При цьому суд враховує, що відповідач заперечень проти позову не подала, наведені позивачем обставини не спростувала.
Також, слід зауважити, що відповідно до ст.1241 ЦК України, позивач має право на обов`язкову частку у спадку після смерті сина незалежно від змісту заповіту, так як на момент його смерті вона вже досягла непрацездатного віку.
З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що  ОСОБА_1 наведено причини, які пов`язані з об`єктивними та істотними труднощами для неї щодо подачі заяви про прийняття спадщини, а тому наявні підстави для встановлення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті сина  ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Керуючись ст.ст. 2, 5, 12, 13, 76 - 82, 89, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю 3 (три) місяці, з дня набрання судовим рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.
Згідно з вимогами п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , рнокпп – НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп – НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя:      Н.Н. Комзюк