Коростишівський районний суд Житомирської області 

Справа № 935/1583/25
Провадження № 2/935/84/26
РІШЕННЯ
Іменем України
09 січня 2026 року       м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого – судді Василенка Р.О., за участю секретаря судового засідання – Криворучко Я.В., за участю представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Корнієнка А.Г.н, відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , требтя особа орган: опіки та піклування Коростишівської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначення порядку участі у вихованні дитини,
УСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначення порядку участі у вихованні дитини, в обґрунтування позову вказує, що в період перебування сторін у шлюбі в них народилсь двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу сторони домовились, що діти залишаться проживати з матір`ю, а з позивача рішенням суду від 15.07.2021 присуджено стягувати аліменти, які позивач завжди вчасно сплачує. Позивачем також зазначено, що він проявляє ініціативу щодо участі у вихованні дітей, постійно виступає ініціатором щодо зустрічі з дітьми та спілкуванні з ними. Починаючи з грудня 2023 у позивача почалися непорозуміння з відповідачкою щодо його участі у вихованні неповнолітніх дітей, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони колишньої дружини стосовно забезпечення можливості нормального спілкування з дітьми, відмовляється показувати дітей по відеозв`язку, не відповідає на телефонні дзвінки та повідомлення в месенджерах, не повідомляє дані щодо матеріального стану, фізичного здоров`я та розвитку дітей. Батьки мають рівні права та обов`зки щодо дітей, тому просить зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 спілкування (контакт) батька з кожним з дітей засобами мобільного, інтернет та іншого зв`язку в режимі відео- або аудіозв`язку, в тому числі у месенджерах, проведення дітьми вільного часу з батьком за місцем постійного проживання батька у період канікул, стягнути з ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору та судові витрати на професійну (правничу) допомогу в розмірі 12500,00 грн. 
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Представник позивача – адвокат Корнієнко А.Г. у судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених в ньому, просив позовні вимоги задовольнити, надав пояснення, в яких вказав, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні позивача з дітьми, не створює умови для спілкування дітей з батьком. 
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у задоволенні позовних вимоги відмовити, вказала, що діти самі не мають бажання спілкуватись з батьком, у дітей є мобільні телефони та планшети, відповідач не бажає спілкуватись з ОСОБА_1 , однак дітям не забороняє спілкуватись зі своїм батьком, позивач з березня 2025 жодного разу дітям не дзвонив, дудь-яких дій для перешкоди спілкування дітей з позивачем вона не чинить та не забороняє дітям спілкуватись з ним, відповідач є військовою, а тому діти не весь час перебувають з нею, а перебувають у бабусі з дідусем. 
Представник третьої особи орган опіки та піклування Коростишівської міської ради Наумов О.Г. направив до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі представника ,щодо вирішення спору покладається на розсуд суду.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи та допитаних свідків дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 15.07.2021 року у справі №935/1583/24 шлюб, зареєстрований 17 жовтня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано та постановлено стягувати з позивача аліменти на дітей в розмірі 2000 грн щомісячно на кожну дитину.
Як вбачається з позовної заяви та встановлено в ході розгляду справи позивач з січня 2024 року фактично перебуває за кордоном, а саме в Польщі, в Україну не приїжджає. 
Також, позивачем долучено квитанції АТ КБ «Приватбанк» та виписку по картці від 23.01.2024, з яких вбачається, що ОСОБА_1 щомісяця сплачує аліменти на утримання своїх дітей. 
З характеристики на ученицю 1-А класу ліцею № 1 імені Густава Олізара Коростишівської міської ради, то ОСОБА_3 та ОСОБА_4 добре розвинуті, активно беруть участь у групових та індивідуальних занняттях, діти спокійні та врівноважені.
Відповідно до довідки № 01-22/29 від 23.01.2025 виданої директором ліцею № 1 імені Густава Олізара Коростишівської міської ради вбачається, що батько ОСОБА_1 за період навчання дітей у ліцеї контакту із закладом освіти не підтримує, з педагогічними працівниками не спілкується, участі у батьківських зборах та освітньому процесі не приймає. Дітей до ліцею приводить і забирає мати або бабуся чи дідусь (батьки матері). 
В акті депутата Коростишівської міської ради від 29.01.2025 № 260 зазначено, що діти проживають з матір`ю, батько дітей не примає участь у вихованні та утриманні, матеріально- житлові умови проживання добрі, забезпечені всім необхідним. 
Також позивачем додано до матеріалів справи фото батька з дітьми та фотокопії листування сторін за допомогою месенджерів.
Згідно з висновком органу опіки та піклування затвердженого виконавчим комітетом Коростишівської міської ради від 11.11.2025 № 371, зроблено висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
У пунктах 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідноз судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Згідно із статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.
Згідно з положеннями частини першої та другої статті 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце, час і порядок їхнього спілкування.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Батько, який проживає окремо від своєї дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Водночас відновлення стосунків та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком перебуває у площині належного виконання обома батьками своїх обов`язків з виховання дитини.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Судом у ході розгляду справи встановлено, що між сторонами у справі існують конфліктні відносини, однак позивачем не надано, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач по справі ОСОБА_2 чинить перешкоди у спілкуванні позивача з дітьми, натомість надана роздруківка електронного листування сторін за допомогою месенджерів, не є достовірним та достатнім доказом про вчинення перешкод у сплікуванні позивача з дітьми, оскільки у вказаному листуванні відсутні висловлювання відповідача про заперечення чи не надання можливості спілкування дітей з батьком. 
По справі встановлено, що фактично спір щодо визначення порядку участі у вихованні дитини відсутній і як встановлено в судовому засіданні мати дитини не заперечує та не перешкоджає батькові дітей спілкуватись з ними та проводити разом час, доказів про те, що ОСОБА_2 вчиняла дії чи будь-які перешкоди у спілкуванні дітей з батьком суду не надано. Крім того, діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають у власності телефони та планшети у вільному доступі та користуванні, мають власні телефонні номери, тобто можуть вільно спілкуватись з батьком і будь-яких перешкод в цьому в судовому засіданні не встановлено, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Враховуючи викладене, на підставі ст.157,159 Сімейного кодексу України, і керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 263-265, 268,352 ЦПК України, суд, 
УХВАЛИВ:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган: опіки та піклування Коростишівської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначення порядку участі у вихованні дитини відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду..
Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 
Відповідач: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ),
Третя особа: орган опіки та піклування Коростишівської міської ради, Житомирська область, місто Коростишів, вул. Дарбіняна, 11.
Повне судове рішення складено 19.01.2026.

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО