ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1621/25 Справа № 208/1566/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Карабан І. І. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 грудня 2025 року                                                                м. Кривий Ріг        

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Білоуса В.О., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Заводського районного суду міста Кам?янського від 13 травня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого фізичною особою підприємцем, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто судовий збір в сумі 605,60 грн., 

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Заводського районного суду міста Кам?янського від 13 травня 2025 року встановлено, що 28 грудня 2024 року о 11 год. 10 хв. в Покровському р-н, м. Покровськ, м-н Шахтарський 16, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Skoda A5, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, млява мова). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального приладу Drager та проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник Білоус В.О., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, просить постанову суду 1-ї інстанції відносно ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , зазначено ознаки алкогольного сп`яніння такі як запах з порожнини рота, хитка хода та млява мова. Наявність вказаних ознак спростовується доданими відеозапису, на яким зафіксовано, що ОСОБА_1 чітко спілкується, та його дії відповідають обстановці.
Звертає увагу, що в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР, тобто відмова від проходження медичного огляду, а не керування транспортним засобом в стані сп`яніння, заборона чого передбачена п. 2.9а ПДР.
В порушення вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП в матеріалах справи відсутні докази про відсторонення ОСОБА_1 від подальшого керування транспортним засобом.
Наголошує, що направлення на огляд та Акт огляду підписані ОСОБА_1 під погрозами вилучення авто та виклику працівників ТЦК.
Вважає, що відеозапис не є належним доказом, оскільки його походження є незрозумілим, так як фіксація події здійснена не на боді-камеру, а на особистий телефон поліцейського. Відеозапис є небезперервним. Не зафіксовано на відеозаписі факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та причину зупинки транспортного засобу. Наголошує, що працівниками поліції не долучено відеозапис з боді-камер, на якому він заперечував його перебування в стані алкогольного сп`яніння, а також зафіксовано факт примусу працівників поліції у зізнанні в тому, що він не вчиняв.
Звертає увагу, що у працівників поліції був відсутній Драгер, а факт наявності самого Драгера у розпорядженні Покровського РУП ГУНП в Донецькій області не свідчить, що він отримувався конкретно цими працівниками поліції для виконання службових обов`язків. 
Наполягає, що було порушено право ОСОБА_1 на правову допомогу, якому навіть не роз`яснено його право на адвоката, а також права, передбачені ст. 268 КУпАП. На відеозаписі також не міститься фіксування процедури їх роз`яснення.
Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення від 28.12.2024 року формувався не за участю ОСОБА_1 , а сам документ йому вручили у службовому автомобілі працівника поліції із застосуванням відеофіксації.
Звертає увагу, що з січня 2025 року по 13 травня 2025 року жодної дати судових засідань з захисником не узгоджувалось та на кожний судовий розгляд він направляв обґрунтоване клопотання про перенесення розгляду справи. Вважає розгляд справи за відсутності учасників справи порушенням права на захист ОСОБА_1 .

Позиції сторін в суді :

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Білоус В.О. повідомлені про день, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явилися.
Від захисника адвоката Білоуса В.О. 08.12.2025 р. через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через зайнятість адвоката при розгляді іншої справи в Деснянському районному суді міста Києва. В день розгляду справи захисник Білоус В.О. надіслав на адресу апеляційного суду заяву, в якій повідомив, що був змушений виїхати до Хмельницької області для участі у прощанні та похованні родинної особи, яка загинула під час виконання бойових завдань.
З матеріалів даної справи вбачається, що за клопотанням захисника адвоката Білоуса В.О. розгляд цієї справи відкладався п`ять разів з різних підстав. 

Ураховуючи положення ст. 268 КУпАП, якою не передбачено обов`язкову участь особи щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, а також строк, протягом якого особу може бути притягнуто до відповідальності в разі доведення її вини, та з огляду на те, що апелянтом не надано на розгляд суду будь-яких нових доказів, вважаю за можливе здійснити розгляд даної справи за відсутності належним чином повідомлених ОСОБА_1 та його захисника адвоката Білоуса В.О.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керував транспортним засобом з явниким ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, млява мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального приладу Drager та проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку. 
Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння та в порушення вимог п. 2.5. ПДР відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачсене ч.1ст.130 КУпАП. Тобто, в протоколі зазначені події та дії ОСОБА_3 , які за диспозицією ч.1ст.130 КУпАП утворюють склад правопорушення. Тому ні є слушними доводи апелянта про необхідність вказівки в протоколі про адміністративне правопорушення порушення ОСОБА_1 п. 2.9а ПДР, який передбачає заборону керування транспортним засобом у стані сп`яніння, 
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд першої інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується дослідженими судом першої інстанції доказами, а саме:
- протоколом серії ААД №821376 від 28 грудня 2024 року, в якому викладені обставини адміністративного правопорушення. Так, 28 грудня 2024 року о 11 год. 10 хв. в Покровському р-н, м. Покровськ, м-н Шахтарський 16, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Skoda A5, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, млява мова). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального приладу Drager та проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, надане ОСОБА_1 28 грудня 2024 року о 11.30 годині, за ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від продуття алкотестеру;
- CD-диском із записом вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, при відтворення якого встановлено, що останній відмовився від продуття алкотестеру Драгер на місці зупинки транспортного засобу та проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі;
- довідкою, про наявне посвідчення водія у ОСОБА_1 .
Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, такими, що доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вирішуючи питання про допустимість та належність зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 28 грудня 2024 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.
Обгрунтовуючи оскаржену постанову, суд першої інстанції надав належну та повну оцінку всій сукупності наданих суду доказів, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». Так, відеозаписом зафіксовані реальні обставини, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на особу, яка керувала транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння.
Так, з відеозапису вбачається, що сам ОСОБА_1 підтвердив, що дійсно керував транспортним засобом «Skoda A5», номерний знак НОМЕР_1 . При цьому, водій ОСОБА_1 чітко та самостійно назива марку автомобілю, його номерні знаки. Протягом всього часу спілкування з працівниками поліції не заперечував факт керування саме ним цим транспортним засобом та не повідомляв про застосування до нього будь-якого тиску, на чому наголошує захисник в апеляційній скарзі.
Окрім цього, ОСОБА_1 на пряме питання працівника поліції щодо вживання алкогольного засобу в день зупинки водія відповів, що дійсно вживав горілку.
Після чого на законну вимогу працівника поліції щодо проходження огляду у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного засобу, ОСОБА_1 відповів, що відмовляється проходити огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою продуву з використанням спеціального технічного засобу Драгеру як на місці зупинки транспортного засобу. так і у медичному закладі.
При цьому, на відеозаписі не вбачається, що ОСОБА_1 заперечував проти факту зупинки чи керування ним вказаним транспортним засобом, або щодо порушення процедури огляду його на стан сп`яніння, порушення його законних прав та інтересів.
Тобто вищезазначеним відеозаписом не зафіксовано будь-які підстави вважати, що ОСОБА_1 хоча б якимось чином не був згоден із інкримінованим йому адміністративним правопорушенням.
Водночас, відеозапис, який містяться в матеріалах вищезазначеної справи про адміністративне правопорушення, не містить будь-яких підтверджень того, що своїми діями, працівники поліції вчиняли психологічний чи інший тиск на ОСОБА_1 щодо того, щоб спонукати його до вчинення адміністративного правопорушення чи оговорення себе. Крім того, стороною захисту не було надано відповідного доказу щодо неправомірних дій працівниками поліції.
Тож, суд обґрунтовано вважав, що подія зафіксована на відеозапису повністю узгоджується з доказами та з обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом та причин такої зупинки транспортного засобу, що може бути встановлено за допомогою інших доказів.
Будь-яких доказів оскарження дій співробітників поліції при складанні адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 за вчинення ч. 1 ст. 130 КУпАП суду надано не було. В установленому порядку водій ОСОБА_1 або його захисник дії працівників поліції не оскаржували. Під час апеляційного розгляду апелянтом доказів на підтвердження оскарження дій чи рішень працівників поліції за вказаних вище обставин також не надано.
Крім того, доводи апеляційної скарги захисника про те, що працівниками поліції було порушено порядок огляду водія на встановлення стану алкогольного сп`яніння, апеляційний суд вважає необґрунтованими, та погоджується з висновками суду 1-ї інстанції про те, що зі змісту відеозапису чітко вбачається що поліцейським було дотримано встановлених законом вимог, та дії працівників поліції відповідали, встановленим у ст. 266 КУпАП вимогам.
Обставин, які б завадили ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі судом встановлено не було, та стороною захисту під час апеляційного розгляду не надано.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозапис належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку та дозволятє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення, з урахуванням інших доказів у справі в їх сукупності. 
Щодо доводів апелянта про неповноту відеозапису, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, якими зафіксовано за допомогою відеокамери поліцейського, та які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. На відеозапису відображено, що ОСОБА_1 відмовився від виконання законної вимоги поліцейського на проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.
Право працівників поліції застосовувати технічні засоби відеозапису під час проведення огляду осіб на стан сп`яніння передбачене ч. 2 ст. 266 КУпАП.
До того ж, вказаний відеозапис не є єдиним та вирішальним доказом, що підтверджує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а оцінюється у сукупності разом з іншими доказами, наявними в справі, з оцінкою кожного доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупністі - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Доводи захисника щодо неналежного оформлення направлення до медичного закладу, апеляційний суд вважає необґрунтованими. Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичній установі, не оспорюючи наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, то наявність або відсутність відповідного направлення на огляд до медичного закладу не впливає на обставини, встановлені під час судового розгляду.
Так, з аналізу п.п. 7-10 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, направлення на огляд видається в разі згоди водія на проходження такого огляду у закладі охорони здоров`я. Інструкція не містить норми, яка б зобов`язувала працівників поліції видавати таке направлення в разі відмови водія від проходження огляду.
Доводи сторони захисту про відсутність в матеріалах прави доказів про подальше відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом після складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, спростовуються дослідженим відеозаписом, на якому зафіксовано роз`яснення працівником поліції ОСОБА_1 заборони подальшого керування ним транспортним засобом.
Доводи апелянта про відсутність підпису ОСОБА_1 у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо нього за ч.1 ст. 130 КУпАП, щодо ознайомлення з правами, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, спростовуються наявністю підпису ОСОБА_1 у відповідній графі такого протоколу.
Крім того, суд апеляційної інстанції не вбачає порушення права на захист ОСОБА_1 і під час судового розгляду судом першої інстанції.
Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Так, з матеріалів справи вбачається, що у судові засідання, призначені на 13 лютого 2025 року, 04 березня 2025 року, 20 березня 2025 року, 21 квітня 2025 року та 13 травня 2025 року, особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився. При цьому, суд врахував, що останній достеменно обізнаний про час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило.
Як вбачається з оскарженої постанови суду 1-ї інстанції та матеріалів справи, розгляд судом 1-ї інстанції було здійснено за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Білоуса В.О. Проте, судом враховано, що захисник належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судових засідань, а також, що на кожне судове засідання подавав клопотання про відкладення розгляду справи, зазначаючи різні підстави, зокрема участь в інших засіданнях. Аналогічне клопотання було подано і про відкладення судового засідання, призначеного на 13 травня 2025 року, без підтвердження будь-якими доказами зазначених причин. Разом з тим, така кількість подібних клопотань певним чином вказує на зловживання своїми процесуальними правами з боку сторони захисту. Відтак, з метою усунення зловживань процесуальними правами, уникнення затягування розгляду справи з огляду на строки накладення адміністративного стягнення, що можуть бути спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене, а також на строки розгляду даної категорії справи про адміністративне правопорушення (ст.277 КУпАП), суддя обгрунтовано вважав, що відповідно до ст.268 КУпАП, можливо розглядати справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних в матеріалах справи доказів та його захисника.
Враховано судом при розгляді даної справи і клопотання захисника про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР, не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.
Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Білоуса В.О. залишити без задоволення.
Постанову Заводського районного суду міста Кам?янського від 13 травня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                        Г.А. Гришин