ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/20023/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Златін С.В.) в адміністративній справі №160/20023/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:
09.07.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до Говного управління пенсійного фонду в Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №0401043798 від 14.02.2025 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію у разі втрати годувальника відповідно до частини 4 пункту “б” статті 30 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” з дня її звернення - 15.01.2025 року.
Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з відмовою відповідача у переведення її з пенсії по інвалідності на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, у зв`язку з тим, що помер її чоловік, з яким вони проживали однією сім`єю, однак без реєстрації шлюбу, оскільки рішенням суду був встановлений факт її проживання із чоловіком однією сім`єю, як подружжя без шлюбу з 2015р. по день його смерті. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року позов задоволений.
Відповідачем на вказане рішення суду першої інстанції подано апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що позивачка не відноситься до категорії непрацездатних осіб членів сім`ї, які перелічені у статті 30 Закону № 2262, тому право на призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до приписів Закону № 2262, у неї відсутнє.
Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначено, що оскільки при звернення до пенсійного органу було додано копію рішення суду про встановлення факту її проживання із чоловіком однією сім`єю, як подружжя без шлюбу з 2015р. по день його смерті, відповідач безпідставно відмовив їй у переведенні на пенсію померлого чоловіка.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 23.09.2024 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та станом на сьогоднішній день отримує пенсію по інвалідності.
Позивачка зазначає, що з 2015 вона спільно проживала із ОСОБА_2 , без реєстрації шлюбу, в будинку, який належав та належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 20.02.1987 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. і зареєстрованого в реєстрі за №2556.
Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.12.2024 по справі №182/230/23 було встановлено факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім`єю (як подружжя без шлюбу) но день його смерті, а саме - до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , а такод те, що ОСОБА_3 перебувала на утриманні у ОСОБА_2 до 24.05.2022 року. Рішення у справі №182/230/23 набрало законної сили.
15.01.2025 ОСОБА_1 подала особисто заяву для призначення пенсії в разі втрати годувальника через ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка разом із матеріалами була направлена на адресу територіального органу ПФУ. До заяви додано копію рішення Нікопольського міськрайонної суду Дніпропетровської області від 03.12.2024 року но справі №182/230/23. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №0401043798 від 14.02.2025 року позивачці відмовлено у переведенні її з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, оскільки вона не надала необхідні документи, а саме свідоцтво про шлюб.
Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернулася до суду із цим позовом.
Суд першої інстанції задовольняючи позов дійшов висновку, що оскаржене рішення відповідача є протиправним, а позивачка має право на призначення пенсії по втрат годувальника відповідно до ч. 4 п. “б” ст. 30 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Спірним у справі є наявність права у позивачки на отримання пенсії по втраті годувальника, як непрацездатна дружина.
Так відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-XII) право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
Відповідно до п. «б» ч. 4 ст. 30 Закону № 2262-XIІ непрацездатними членами сім`ї вважаються: батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю;
Згідно ст. 31 Закон № 2262-XIІ, члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV), пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Як свідчать встановлені обставини справи, позивачка звернулася до відповідача із заявою про отримання пенсії по втраті годувальника, як дружина померлого, яка є непрацездатною.
Не є спірним, що позивач не укладала шлюб з померлим ОСОБА_2 , а отже не перебувала з ним в офіційному шлюбі на час його смерті.
Позивачкою разом із заявою до пенсійного органу було надано копію рішення Нікопольського міськрайонної суду Дніпропетровської області від 03.12.2024 року но справі №182/230/23, яким встановлено факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім`єю (як подружжя без шлюбу) по день його смерті, а саме - до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Статтею 27 Сімейного кодексу України визначено, що державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.
Так Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2019 року (справа №461/3169/17) зазначив, що на підставі аналізу норм Закону № 1058-IV та норм Сімейного кодексу України дійшов таких висновків:
"У повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли жінка та чоловік проживають разом, ведуть спільне господарство, разом виховують дітей, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї, але при цьому вони не перебувають у шлюбі. В окремих сферах правовідносин (житлових, цивільно-майнових, сімейних, трудових та інших) такі відносини можуть підпадати під поняття сім`ї, а її учасники визнаватися членами сім`ї, яким з огляду на об`єктивну відмінність їх змісту у відповідних галузях законодавства надаються або не надаються (обмежуються) відповідні права та обов`язки. Ззовні такі відносини подібні до шлюбних, однак попри цю схожість, вони не ототожнюються з ними. Жінка та чоловік, які перебувають у фактичних шлюбних стосунках, за певних унормованих правовідносин можуть вважатися членами сім`ї, що не є рівнозначним поняттю "подружжя", позаяк саме цим терміном законодавець персоніфікує чоловіка та жінку (подружжя) як суб`єктів правовідносин, що склалися між ними внаслідок реєстрації шлюбу.
У законодавстві про пенсійне забезпечення імперативно визначено, що право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, мають одне з подружжя - чоловік чи дружина, до яких жінка чи чоловік, які разом проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, не належать.
Встановлення в судовому порядку факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу і визнання за її учасниками статусу члена сім`ї не легітимізує правове становище неодруженої сімейної пари як подружньої, оскільки статус "подружжя" чоловік та жінка набувають тільки в разі реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану."
Таким чином, у розумінні ст. 30 Закону №2262-XIІ та ст. 36 Закону № 1058-IV право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника мають чоловік або дружина, які перебували в зареєстрованому шлюбі. Жінка або чоловік, які на час смерті померлого годувальника проживали з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу та/або утримували один одного, не є подружжям, а тому не набувають права на призначення пенсійних виплат у зв`язку із втратою годувальника.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 10 березня 2015 року (справа № 21-615а14), у постанові від 23 січня 2020 року (справа №804/1501/18) та у постанові від 24 лютого 2025 року (справа № 240/12904/23).
Враховуючи вищенаведене, навіть при установленні в судовому порядку факту проживання позивачки з чоловіком однією сім`єю без шлюбу і визнання за нею статусу члена сім`ї, це не надає їй права у призначенні пенсії саме як дружині померлого, відповідно до ч. 4 п. “б” ст. 30 Закону №2262-XIІ.
Таким чином суд першої інстанції безпідставно задовольнив позов.
З огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність прийняття оскарженого рішення, тому підстави для його скасування, як і для задоволення позовних вимог, відсутні.
Оскільки доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову позивачу у задоволенні її позовних вимог.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року в адміністративній справі №160/20023/25 – скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.
У задоволенні позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак