КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/10428/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Науменка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
до відповідача: Київська обласна прокуратура (бульвар Лесі Українки, 27/2, м. Київ, 01601, ЄДРПОУ 02909996)
про визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Київської обласної прокуратури від 11 грудня 2023 року №1017к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області та органів прокуратури;
- зобов`язати керівника Київської обласної прокуратури поновити (призначити) ОСОБА_1 на посаді прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області;
- стягнути з Київської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 12 грудня 2023 року по дату фактичного поновлення на посаді;
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за весь час вимушеного прогулу. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на думку позивача, відповідачем протиправно винесено наказ про його звільнення з посади прокурора та органів прокуратури за наслідками проведеної атестації. Зазначає, що атестацію проведено з порушеннями норм чинного законодавства та з її висновками позивач не погоджується, а під час винесення оспорюваного наказу відповідач керувався нормами закону, які визнано неконституційними. 
Ухвалою суду від 26.12.2023 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду (а.с. 154).
Ухвалою від 24.01.2024 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі № 640/2404/22 (а.с. 189).
Розпорядженням керівника апарату Кіровоградського окружного адміністративного суду №578 від 29.11.2024 року призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 з 28.11.2024 року.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 29.11.2024 справу №340/10428/23 передано на розгляд судді Науменку В.В.
Ухвалою від 04.12.2024 справу прийнято до свого провадження суддею Науменком В.В., вирішено подальший розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) (а.с. 194).
Ухвалою суду від 21.01.2026 провадження у справі поновлено.
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач позов не визнав, у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Наголосив, що безальтернативним наслідком неуспішного проходження атестації є звільнення з посади прокурора та органів прокуратури, що прямо передбачено законом, а отже відповідач у спірних правовідносинах діяв виключно у межах та на підставі чинного законодавства. Щодо неналежного повідомлення про наступне звільнення зазначив, що позивач особисто склав та надав відповідачу заяву встановленого зразка про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію. У вказаній заяві позивач надав персональну згоду на те, що у разі неуспішного проходження будь-якого з етапів атестації його буде звільнено з посади прокурора, а отже був обізнаний з такими наслідками. Що стосується доводів позивача про безпідставність рішення Чотирнадцятої кадрової комісії про неуспішне проходження атестації, зокрема через погане самопочуття позивача, відповідач зазначив про відсутність будь-яких скарг позивача під час складання іспиту про стан свого здоров`я, наголосив, що позивач особисто закінчив складання іспиту, побачив результат – 67 балів із необхідних 70, підписав протокол, та лише після цього почав скаржитись на підвищений артеріальний тиск. До цього моменту позивач на погане самопочуття уповноваженим особам, які весь час перебували поряд, не скаржився, а отже прийняв рішення складати іспит, тому результати такого іспиту обґрунтовано були враховані кадровою комісією (а.с. 165-175, 201-212).
Інших заяв по суті справи до суду не надходило.
Дослідивши надані сторонами матеріали та з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до наявних матеріалів справи судом встановлено, що позивач з 09.01.2009 року працював в органах прокуратури України, з 10.12.2010 – на оперативних посадах, остання займана посада з 17 січня 2019 року - прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області (а.с. 13-18).
З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що відповідно до вимог Закону №113-ІХ позивач подав заяву встановленої форми про переведення його на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про свій намір пройти атестацію.
04 лютого 2021 року позивач склав іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки, за наслідками першого етапу якого позивач набрав 67 балів, що є менше прохідних 70 балів для успішного складання іспиту, в зв`язку з чим його не було допущено до проходження наступного етапу атестації. Такі результати відображені у відомості про результати складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки, про що позивач ознайомлений шляхом проставлення особистого підпису (а.с. 97). 
За результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки чотирнадцятою кадровою комісією 19 лютого 2021 року було прийнято рішення №3 про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації (а.с. 88).
Вважаючи вказане рішення чотирнадцятої кадрової комісії протиправним та таким, що підлягає скасуванню, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом, проте рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25.04.2024 у справі №640/2404/22, залишеним без змін Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2024, у задоволенні позову ОСОБА_3 про скасування зазначеного рішення кадрової комісії відмовлено.
Наказом керівника Київської обласної прокуратури №1017к від 11.12.2023 на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 було звільнено з посади прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області та органів прокуратури. Таке рішення обґрунтовано підпунктом 2 пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (а.с. 12).
Разом з тим, позивач, не погоджуючись з таким рішенням та наполягаючи на безпідставності свого звільнення, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, а держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності; громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (стаття 43 Конституції України).
Статтею 4 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII) встановлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Законом № 1697-VII забезпечуються гарантії незалежності прокурора, зокрема, щодо особливого порядку його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо.
Законом України від 19 вересня 2019 року № 113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (діє з 25 вересня 2019 року) запроваджено реформування системи органів прокуратури, у зв`язку із чим до Закону № 1697-VII були внесені зміни.
У тексті Закону № 1697-VII слова «Генеральна прокуратура України», «регіональні прокуратури», «місцеві прокуратури» замінено відповідно словами «Офіс Генерального прокурора», «обласні прокуратури», «окружні прокуратури».
Згідно з пунктами 6, 7 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-ІХ з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру». Прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.
Пунктом 10 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-ІХ установлено, що прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.
Згідно з пунктом 11 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями Офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.
Пунктом 14 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX графік проходження прокурорами атестації встановлює відповідна кадрова комісія. Атестація проводиться прозоро та публічно, у присутності прокурора, який проходить атестацію. Перебіг усіх етапів атестації фіксується за допомогою технічних засобів відео- та звукозапису.
На виконання вимог Закону № 113-IX наказом Генерального прокурора від 03 жовтня 2019 року № 221 затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (далі - Порядок №221).
Відповідно до пункту 1 розділу 1 Порядку № 221 атестація прокурорів - це встановлена розділом II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX і цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.
Згідно з пунктами 2, 4 розділу 1 Порядку № 221 атестація прокурорів Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних, місцевих прокуратур та військових прокуратур проводиться відповідними кадровими комісіями. Порядок роботи, перелік і склад кадрових комісій визначаються відповідними наказами Генерального прокурора.
За приписами пунктів 9, 10 розділу І Порядку №221 атестація проводиться на підставі письмової заяви прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури про переведення на посаду прокурора відповідно в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах, в якій зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних і на застосування процедур та умов проведення атестації. Форми типових заяв прокурора встановлено у додатку 2 цього Порядку.
Заява, вказана у пункті 9 розділу І цього Порядку, подається Генеральному прокурору прокурорами Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), прокурорами регіональних прокуратур, військових прокуратур регіонів (на правах регіональних), прокурорами місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів та інших військових прокуратур (на правах місцевих) до 15 жовтня 2019 року (включно). Заява підписується прокурором особисто.
Відповідно до пункту 11 розділу 1 Порядку № 221 особиста участь прокурора на всіх етапах атестації є обов`язковою. Перед кожним етапом атестації прокурор пред`являє кадровій комісії паспорт або службове посвідчення прокурора. У разі неявки прокурора для проходження відповідного етапу атестації у встановлені кадровою комісією дату, час та місце, кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Факт неявки прокурора фіксується кадровою комісією у протоколі засідання, під час якого мав відбуватися відповідний етап атестації такого прокурора. У виключних випадках, за наявності заяви, підписаної прокурором або належним чином уповноваженою ним особою (якщо сам прокурор за станом здоров`я не може її підписати або подати особисто до комісії) про перенесення дати іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, або дати іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, або дати співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, кадрова комісія має право протягом трьох робочих днів з дня отримання такої заяви ухвалити рішення про перенесення дати складення відповідного іспиту, проведення співбесіди для такого прокурора. Заява має бути передана безпосередньо секретарю відповідної кадрової комісії не пізніше трьох днів з дати, на яку було призначено іспит, співбесіду відповідного прокурора. До заяви має бути долучена копія документа, що підтверджує інформацію про поважні причини неявки прокурора на складення відповідного іспиту, проходження співбесіди. У разі неможливості надати документальне підтвердження інформації про причини неявки в день подання заяви прокурор має надати таке документальне підтвердження в день, на який комісією було перенесено проходження відповідного етапу атестації, однак до початку складення відповідного іспиту, проходження співбесіди. Якщо прокурор не надасть документальне підтвердження інформації про поважні причини його неявки до початку перенесеного складення відповідного іспиту, проходження співбесіди, комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Якщо заява прокурора подана до кадрової комісії з порушенням строку, визначеного цим пунктом, або якщо у заяві не вказані поважні причини неявки прокурора на складення відповідного іспиту, проведення співбесіди кадрова комісія ухвалює рішення про відмову у перенесенні дати та про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Інформація про нову дату складення відповідного іспиту, проведення співбесіди для такого прокурора оприлюднюється на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора). З моменту оприлюднення відповідної інформації прокурор вважається повідомленим належним чином про нову дату проведення відповідного етапу атестації.
Згідно з пунктом 7 розділу І Порядку № 221 повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів не допускається. Якщо складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних або інших причин, незалежних від членів комісії та прокурора, комісія призначає новий час (дату) складання відповідного іспиту для прокурора.
Суд зазначає, що законність процедури проведення атестації відносно позивача та правомірність відповідного рішення Кадрової комісії вже була предметом судового розгляду.
Так, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25.04.2024 у справі №640/2404/22, залишеним без змін Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2024, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення кадрової комісії №14 від 19.02.2021 №3 про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора.
Судом у справі №640/2404/22 серед іншого встановлено, що на виконання вимог пункту 10 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-IX, позивач на ім`я Генерального прокурора подав заяву про переведення його на посаду та про намір пройти атестацію, яка за формою та змістом відповідає нормам Закону № 113-IX та Порядку № 221.
Зі змісту указаної заяви встановлено, що позивач погодився та ознайомився з умовами та процедурами проведення атестації, визначеними у Порядку проходження прокурорами атестації; усвідомлює та погоджується, що у разі неуспішного проходження будь-якого етапу атестації, передбаченого Порядком проходження прокурорами атестації, а також за умови настання однієї з підстав, передбачених пунктом 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113, позивача буде звільнено з посади прокурора. Примусу стосовно написання вказаної заяви не встановлено.
Суд у справі №640/2404/22 дійшов висновку, що фактично позивач погодився із встановленими умовами та процедурами щодо переведення на посаду та проведення атестації. В іншому випадку позивач мав право відмовитися від проведення такої атестації та не подавати відповідної заяви чи окремо оскаржувати відповідний Порядок проходження прокурорами атестації, чого останнім зроблено не було.
Водночас, за наслідками складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора (1 етап), позивач набрав 67 балів, що є меншим за прохідний бал 70 балів, у зв`язку із чим, не був допущений до іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.
За таких обставин, Кадрова комісія на підставі пунктів 13, 17 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113, пункту 6 розділу І, пункту 5 розділу ІІ Порядку № 221 прийняла рішення № 3 про неуспішне проходження позивачем атестації.
Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, доводи позивача стосовно наявності порушень під час проведення відносно нього атестації, зокрема поганого самопочуття під час проходження тестування, а також доводи щодо неповідомлення (необізнаності) позивача з наслідками неуспішного проходження атестації суд відхиляє, оскільки відповідні обставини встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, та в силу ч. 4 ст. 78 КАС України не потребують доказування під час розгляду цієї справи.
Пунктом 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-ІХ визначено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" за умови настання однієї із наступних підстав:
1) неподання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію;
2) рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури;
3) в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, який успішно пройшов атестацію;
4) ненадання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, у разі успішного проходження ним атестації, згоди протягом трьох робочих днів на переведення на запропоновану йому посаду в Офісі Генерального прокурора, обласній прокуратурі, окружній прокуратурі.
Системний аналіз положень абзацу першого пункту 19 Закону № 113-IX дає підстави для висновку про те, що підставою для звільнення прокурора є настання однієї з підстав, визначених у підпунктах 1-4 пункту 19 цього розділу, зокрема й неуспішне проходження атестації; і Закон не вимагає додаткової підстави для звільнення.
Позиція аналогічного змісту неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема у постанові від 21 вересня 2021 року, справа № 200/5038/20-а.
Враховуючи наведені норми закону та позицію Верховного Суду суд виснував, що рішення чотирнадцятої кадрової комісії від 19 лютого 2021 року №3 про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації є достатньою підставою для звільнення останнього з посади та з органів прокуратури згідно підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX, а відтак оскаржуваний наказ керівника Київської обласної прокуратури №1017к від 11.12.2023 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області та органів прокуратури винесено у відповідності до вимог закону, отже підстав для визнання його протиправним та скасування не вбачається.
Надаючи оцінку доводам позивача про застосування відповідачем під час винесення оскаржуваного наказу норми закону, яка визнана неконституційною, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до пункту 6 розділу II „Прикінцеві і перехідні положення“ Закону №113-IX (у первинній редакції) було встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру".
Водночас, Рішенням Конституційного Суду України від 1 березня 2023 року № 1-р(II)/2023 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_4 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 6 розділу II „Прикінцеві і перехідні положення“ Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури“ (щодо гарантій незалежності прокурора), зазначену норму закону визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), та вказаний пункт втратив чинність з дня ухвалення рішення.
Суд зазначає, що п. 6 розділу II „Прикінцеві і перехідні положення“ Закону №113-IX стосувався персонального попередження прокурорів про майбутнє звільнення з посади, тоді як зміст вищевказаного рішення Конституційного Суду України фактично зводиться до констатації неналежності такого попередження самим лише фактом набрання чинності законом №113-IX.
Суд наголошує, що відповідно до обставин, встановлених у цій справі, позивач на виконання вимог пункту 10 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-IX, подав заяву на ім`я Генерального прокурора про переведення його на посаду та про намір пройти атестацію, яка за формою та змістом відповідає нормам Закону № 113-IX та Порядку № 221, у якій погодився та ознайомився з умовами та процедурами проведення атестації, визначеними у Порядку проходження прокурорами атестації; зазначив, що усвідомлює та погоджується, що у разі неуспішного проходження будь-якого етапу атестації, передбаченого Порядком проходження прокурорами атестації, а також за умови настання однієї з підстав, передбачених пунктом 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113, його буде звільнено з посади прокурора. 
Такі ж обставини були встановлені судом у справі №640/2404/22, рішення у якій набрало законної сили.
Отже суд дійшов висновку, що позивач був персонально попереджений про майбутнє звільнення з посади та органів прокуратури саме під час написання та подання вищезазначеної заяви встановленої форми про переведення його на посаду та про намір пройти атестацію, а не відповідно до п. 6 розділу II „Прикінцеві і перехідні положення“ Закону №113-IX.
Таким чином, визнання пункту 6 розділу II „Прикінцеві і перехідні положення“ Закону №113-IX неконституційним у даному випадку не вплинуло на спірні правовідносини, а відтак і на правомірність оскаржуваного наказу №1017к від 11.12.2023 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області та органів прокуратури.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
У разі надання відповідачем доводів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність його рішень, дій чи бездіяльності, позивач має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач, всупереч вимогам статті 77 КАС України, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, в той час як відповідачем правомірність спірних дій та рішень підтверджено належними та допустимими доказами.
Отже, судом не встановлено будь-яких ознак протиправності в діях відповідача під час прийняття ним оскаржуваного наказу №1017к від 11.12.2023, а тому позовні вимоги щодо визнання його протиправним та скасування є такими, що задоволенню не підлягають.
У зв`язку з відмовою у задоволенні основної позовної вимоги не підлягають також задоволенню і похідні вимоги про поновлення (призначення) позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Враховуючи викладене, у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.
Доказів понесення сторонами судових витрат до суду не надано.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО