Справа № 739/2631/25
Провадження № 2-а/739/1/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2026 року           м. Новгород-Сіверський

Новгород - Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого – судді Чепурка В.В., 
за участі:
секретаря судового засідання – Лукаш Н.Я.,
позивача – ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина
Стислий виклад позицій учасників справи
ОСОБА_1 (далі – позивач), діючи через свого представника Костюченка В.К., звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №6314778 від 10 грудня 2025 року, якою його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень, а також про закриття провадження у справі.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що вказаною постановою його було визнано винним у ненаданні на вимогу поліцейського посвідчення водія на право керування транспортним засобом, реєстраційного документу на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З даною постановою він не погоджується, посилається на положення статей 7, 9, 245, 280 КУпАП, зазначає, що поліцейським, який виніс оскаржувану постанову, не було дотримано процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення. Зокрема його не було повідомлено про початок розгляду справи, не було ознайомлено з правами, не надано можливості заявити клопотання. Сама зупинка його автомобіля була безпідставною та здійснена в порушення положень статті 35 Закону України «Про національну поліцію». Поліцейський вказував як причину зупинки несправність в його автомобілі лівого стоп-сигналу, однак безпосередньо після зупинки було виявилося, що всі стоп-сигнали справні. Відповідно подальші вимоги поліцейського надати документи, після безпідставної зупинки, були незаконними, що узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові №686/11314/17 від 15 березня 2019 року.
Представником відповідача подано відзив на позов в якому останній просить у задоволенні позовних вимог відмовити і вказує, що автомобіль позивача було зупинено у зв`язку з несправністю в ньому заднього лівого стоп-сигналу, після чого позивач не пред`явив на законну вимогу поліцейського посвідчення водія на право керування транспортним засобом, реєстраційного документу на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, хоча позивачу було надано докази наявності підстав для зупинки – несправності стоп-сигналу в його автомобілі. Твердження позивача про те, що його зупинка була незаконною представник відповідача вважає безпідставними, вказуючи, що на відеозаписі зафіксовано, що лівий стоп-сигнал автомобіля позивача не працював. Після законної зупинки поліцейський мав право вимагати від позивача надання відповідних документів на право керування транспортним засобом, технічного паспорта та поліса страхування. Їх ненадання становило порушення, передбачене частиною першою статті 126 КУпАП. Після цього поліцейським позивачу було роз`яснено його права, здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесено оскаржувану постанову. Стосовно посилань позивача на позицію Верховного Суду, висловлену у справі №686/11314/17 вказує, що висновки, які містяться у даній постанові, застосуванню в цій справі не підлягають через відмінність фактичних обставин. 
У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, вказаних у позові, пояснив, що 10 грудня 2025 року його безпідставно зупинили поліцейські в м. Новгороді-Сіверському, вказавши підставою зупинки ніби то несправність заднього лівого стоп-сигналу. Після зупинки він перевірив стоп-сигнали автомобіля і вони працювали. Також на відеозаписі поліцейських, які їхали за ним, чітко видно, що безпосередньо перед зупиненням всі стоп-сигнали його автомобіля були справними. Оскільки зупинка поліцейськими була безпідставною, він повідомив про це останнім і мав право не надавати їм посвідчення водія, технічний паспорт на автомобіль та страховий поліс, хоча вони були в нього при собі і він демонстрував їх поліцейським. У подальшому поліцейським було складено оскаржувану постанову за частиною першою статті 126 КУпАП, яку, з огляду на безпідставність зупинки, вважає незаконною.
Представник відповідача – ГУНП в Чернігівській області у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, при цьому подав відзив на позов у якому просить здійснити судовий розгляд без його участі.
Заяви та клопотання учасників справи 
Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подали.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 23 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до провадження, відкрито провадження у справі та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
Інших процесуальних дій у справі не вчинялося.
2. Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи
Як встановлено, поліцейським Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області Шкуратом Д.С. 10 грудня 2025 року о 10 год. 32 хв. було складено оскаржувану постановупро накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6314778, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп. (а.с. 5). 
Відповідно до цієї постанови ОСОБА_1 10 грудня 2025 року о 10 год. 22 хв. на вул. Вокзальній, 24/1 в м. Новгороді-Сіверському керував транспортним засобом AUDI А4, д.н.з. НОМЕР_1 , та на законну вимогу працівника поліції не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив пункт 2.4а ПДР України.
Частиною п`ятою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» №3353-XII від 30 червня 1993 року передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Статтею 16 зазначеного Закону визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жотвня 2001 року (далі - ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Підпунктами «а», «б» та «г» пункту 2.1 ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів .
Згідно підпункту «а» пункту 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
Законні підстави зупинення поліцейським транспортного засобу передбачені частиною першою статті 35 Закону України «Про національну поліцію» №580-VIII від 02 липня 2015 року, серед яких наявність очевидних ознак, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.
Суд зазначає, що лише за наявності законних підстав для зупинення транспортного засобу поліцейський має право вимагати пред`явлення йому документів, визначених пунктом 2.4 ПДР України.
У ході судового розгляду встановлено, що підставою для зупинення транспортного засобу позивача були твердження поліцейського про те, що в транспортному засобі позивача несправний лівий задній стоп-сигнал, тобто твердження про технічну несправність останнього.
З дослідженого у судовому засіданні відеозаписів, зроблених поліцейськими, які додані до відзиву на позов, вбачається, що 10 грудня 2025 року о -09 год. 58 хв. поліцейські на своєму автомобілі рухалися за автомобілем позивача по вул. Вокзальній м. Новгород-Сіверський та біля магазину «Kislorod» подали позивачу звуковий сигнал, вимагаючи від нього зупинитися. У подальшому позивач почав зупиняти свій транспортний засіб на якому увімкнулися задні стоп-сигнали, при цьому чітко видно, як світилися правий стоп-сигнал і стоп-сигнал на задньому склі, а при наближенні патрульного автомобіля до автомобіля позивача з лівого боку видно, що в автомобілі позивача був справним і лівий стоп-сигнал, який також працював.
У подальшому співробітник поліції заявив позивачу, що в його автомобілі несправний лівий стоп-сигнал, однак позивач це заперечив, вказавши, що стоп-сигнали справні, а його зупинка була незаконною. Далі позивач попросив сторонню особу натиснути на гальмо і продемонстрував поліцейським справність лівого стоп-сигналу, який працював.
Після цього позивач вказав, що його зупинка є незаконною та відмовився надавати посвідчення водія, технічний паспорт та страховий поліс, мотивуючи тим, що дії поліцейських є незаконними. Далі поліцейський склав відносно позивача оскаржувану постанову. 
Аналіз дослідженого судом відеозапису свідчить, що зупинення поліцейськими транспортного засобу позивача була здійснена без законних підстав, передбачених статтею 35 Закону України «Про національну поліцію», оскільки транспортний засіб позивача не мав очевидних технічних несправностей, а всі задні стоп-сигнали в ньому працювали. Будь-яких інших підстав для зупинення позивача поліцейські останньому не повідомляли.
За таких обставин суд приходить висновку про неправомірність вимоги поліцейського, висловленої позивачу після безпідставного зупинення останнього, пред`явити ряд документів, зокрема реєстраційного документу на транспортний засіб, посвідчення водія та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно позивач у свою чергу, не був зобов`язаний виконувати дану вимогу, що у свою чергу свідчить про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП.
Аналогічні правова позиція міститься в постанові Верховного Суду, винесеній у справі №686/11314/17 від 15 березня 2019 року.
Пунктом 3 частини першої статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Частиною першою статті 247 КУпАП передбачено, серед іншого, можливість закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, враховуючи відсутність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП, суд приходить до висновку про необхідність визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6314778 від 10 грудня 2025 року, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафів, в розмірі 425 гривень, а справу про вчинення позивачем вказаного правопорушення закрити за відсутністю в діях останнього складу даного правопорушення.

Судові витрати.
Позивачем здійснено судові витрати на сплату судового збору у розмірі 484 грн. 48 коп. (а.с. 12), при цьому відповідачем судові витрати не здійснювалися.
Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень – Головного управління Національної поліції в Чернігівській області необхідно стягнути в якості відшкодування понесених позивачем судових витрат на сплату судового збору 484 грн. 48 коп.
На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 9, 76, 77, 90, 229, 241-246, 251, 255, 262, 268-272, 286, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення – задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6314778 10 грудня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу, в розмірі 425 гривень, а справу про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП, закрити за складу вказаного правопорушення.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області в якості відшкодування судових витрат 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, ЄДРПОУ – 40108651, місцезнаходження: Чернігівська область, м. Чернігів, Проспект Перемоги, 74.

Суддя           В.В. Чепурко