Справа № 466/7465/25 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г. Б. 
Провадження № 33/811/1769/25 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю захисника Прокоп Ю.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу захисника Прокоп Ю.Р. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2025 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 40800 (сорок тисяч вісімсот гривень) в доход держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в дохід держави у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).
Згідно з постановою судді, 31.07.2025 року о 21.27 год. у м. Львові по вул. Очеретяна, 10 гр. ОСОБА_1 , повторно протягом року (04.11.2024 притягався за ч.24 ст. 126 КУпАП) керував транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування ТЗ, порушивши вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.
Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, захисник Прокоп Ю.Р. подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В обгрунтування апеляційних вимог покликається на те, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що ч.ч. 2-4 ст. 136 КУпАП не передбачено відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія, оскільки такі дії утворюють склад правопорушення передбачений ч. 1 ст. 126 КУпАП. що в свою чергу не утворює склад правопорушення, передбачений ч. 5 ст. 126 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у даній справі у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів. Будь-яких даних на підтвердження позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами до матеріалів про адміністративне правопорушення не до додано, а в матеріалах справи відсутня постанова про позбавлення його права керування транспортними засобами. При цьому, у витягу з МВС ІПНП «АРМОР» така інформація відсутня та відсутні відомості щодо вилучення посвідчення водія.
Вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, не мав належних та допустимих доказів у розумінні ст. 251 КУпАП, які б підтверджували те, що ОСОБА_2 був позбавлений такого права та вдався до розширеного тлумачення на свій власний розсуд причини непред`явлення ним посвідчення водія.
На його думку, судом першої інстанції помилково оцінено довідку від 05.08.2025 року згідно ІПНП з позиції належності та допустимості, оскільки відомості з вищевказаної довідки не можуть бути підставою для класифікації за ч. 5 ст. 126 КУпАП за ознакою повторності.
Також звертає увагу суду, що у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.1. «а» ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП, проте відповідно до пп. «а» п. 2.1. ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Таким чином, вважає, що протокол містить неправильне формулювання обвинувачення, чим порушено право на захист, а саме - особа має знати у чому її обвинувачують для можливості належної підготовки захисту своїх прав. Непред`явлення посвідчення та відсутність права керування різні за своїм юридичним значенням поняття. Тому, у протоколі неправильно описано суть вчиненого правопорушення, адже вона не відповідає фабулі ч.5 ст. 126 КУпАП.
У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення, не з`явився. Однак, надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Захисник Прокоп Ю.Р. у суді апеляційної інстанції не заперечувала щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 .
За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .
У суді апеляційної інстанції захисник Прокоп Ю.Р. апеляційну скаргу підтримала, просив її задоволити.
Заслухавши пояснення захисника Прокоп Ю.Р., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
На думку апеляційного суду, розглянувши вказану справу, суддя суду першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП.
Так, диспозицією вказаної частини та статті закону встановлено адміністративну відповідальність за повторне, протягом року, вчинення порушень, таких як, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Факт скоєння ОСОБА_1 вказаного правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, підтверджується дослідженими судом першої інстанції доказами, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 412251 від 04 серпня 2025 року;
- довідкою інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП Попович Х. від 05.08.2025 відповідно до якої згідно з бази даних «Національна автоматизована інформаційна система», підсистеми «Пошук посвідчення водія», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав 27.09.2018 посвідчення водія серія НОМЕР_2 , статус якого «знищений» (а.с. 2); 
- довідкою інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП Попович Х. від 05.08.2025 з якої вбачається, що згідно з порталу Національної поліції України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягався 04.11.2024 до адміністративної відповідальності за скоєння 04.11.2024 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн. (а.с. 3).
Тобто, наявність довідки про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, свідчить про те, що останній притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, та в подальшому повторно протягом року вчинив адміністративне правопорушення - керував транспортним засобом не маючи права керування таким, чим порушив п.2.1 а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Таким чином, висновок викладений у постанові Шевченківського районного суду м. Львова 29 жовтня 2025 року про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, та підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Доводи апеляційної скарги про те, що у справі відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи, а саме довідкою від 05.08.2025 (а.с.2), яка підтверджує те, що видане ОСОБА_1 посвідчення подія серія НОМЕР_2 було знищено, відтак ОСОБА_1 не мав права керування транспортними засобами.
Крім того апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що постанова від 04.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП була скасована. 
Доводи захисника про те, що ч.ч. 2-4 ст. 126 КУпАП не передбачено відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки ОСОБА_1 постановлено у провину повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування транспортними засобами, а не керування транспортним засобом особою, яка не мала при собі посвідчення водія. 
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Так, відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП відповідальність наступає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року.
Згідно ч.1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Оцінюючи зібрані у справі та досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 доведена та його дії вірно кваліфіковано за ч. 5 ст. 126 КУпАП, як повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною другою цієї статті.
Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті виключно безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.
Таким чином, враховуючи вказані обставини, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його скасування під час апеляційного перегляду не встановлено, а тому, постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що суддею першої інстанції допущено описку у постанові при зазначені частини ст. 126 КУпАП за якою ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності 04.11.2024. Так замість ч. 2 ст. 126 КУпАП суддею помилково зазначено за ч.24 ст. 126 КУпАП.
Відтак, допущена у постанові судді описка підлягає виправленню судом, який виніс постанову, і не може бути підставою для скасування судового рішення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Прокоп Ю.Р. - без задоволення.
Рекомендувати судді Шевченківського районного суду м. Львова виправити допущено описку у постанові при зазначені частини статті 126 КУпАП за якою ОСОБА_1 притягувався до відповідальності 04.11.2024.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду     Урдюк Т.М.