РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року 	справа № 580/3070/25 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді – Рідзеля О.А.,
за участю:
секретаря судового засідання – Черкашина М.В.,
представника позивача – Чакалова Р.К. (за ордером),
представника відповідача – Майданевича Є.А. (у порядку самопредставництва в режимі відеоконференції),
розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Делікат Ритейл” до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:

20.03.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю “Делікат Ритейл” (далі - позивач) до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - відповідач), в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 15.11.2024 №2308/ж10/31 -00-07-05-01 -24, №2310/ж 10/31 -00-07-05-01 -24, №2311 /ж 10/31 -00-07-05-01 -24, №2312/ж 10/31 -00-07-05-01 -24.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що у відповідача були відсутні правові підстави для проведення фактичної перевірки; позивачем не реалізовувались алкогольні напої без марок акцизного податку. Також позивач вказує, що веде облік товарних запасів належним чином і надав підтверджуючі документи відповідачу. Однак, такі документи не були враховані під час прийняття спірних рішень.
Ухвалою суду від 25.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.
Відповідач 14.04.2025 подав суду відзив на позовну заву, в якому просив відмовити у її задоволенні. Зазначив, що призначення перевірки зумовлено здійсненням функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, що є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.
Податковий орган, у наказі про призначення перевірки, виклав підстави проведення перевірки - з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування обігу пального, у зв`язку із чим доводи позивача щодо протиправності наказу у зв`язку з відсутністю зазначення в ньому посилань на фактичні підстави для проведення перевірки, вважає безпідставними.
По суті застосованих штрафних санкцій вказав, що враховуючи наявну у контролюючого органу інформацію порушення щодо продажу позивачем у перевіряємий період алкогольних напоїв із марками акцизного податку не встановленого зразка є повністю підтвердженим.
Також, станом на початок проведення фактичної перевірки позивачем на вимогу перевіряючих не підтверджено походження обліку алкогольних напоїв на суму 4124733,31 грн, які знаходились в реалізації магазину, що був об`єктом перевірки. Позивач на письмовий запит перевіряючих не надав накладні на товар, в тому числі на внутрішнє переміщення товару, про що складено відповідний акт про ненадання документів.
21.04.2025 позивач подав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, не узгоджується зі змістом самого наказу. Так, згідно наказу, наказано: «Провести фактичну перевірку ТОВ «Делікат Ритейл» (код ЄДРПОУ 42908375) за адресою: вул. Благовісна, 300, м. Черкаси, Черкаська обл., з питань дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин із працівниками (найманими особами)».
Тобто, предмет перевірки, наприклад трудові відносини, виходить далеко за межі здійснення функцій визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Позивач звертає увагу, що Актом перевірки не було встановлено факту реалізації товарів як необліковані у встановленому порядку. В самому ж Акті вказано, що в ході перевірки посадовими особами підприємства надано залишки алкогольних напоїв та тютюнових виробів на загальну суму 4124733,31 грн.
При цьому, згідно оскаржуваного рішення, штрафні санкції були накладені на позивача за суть порушення: «Згідно з актом перевірки, встановлено неведення обліку товарних запасів за місцем зберіганням або реалізації на загальну суму 4124733,31 грн». Тобто, штрафні санкції на позивача бути накладені саме за неведення обліку, в той же час, відповідач підтверджує надання залишків підакцизних товарів під час перевірки і до самого Акту такі залишки додаються.
Також, відповідач у відзиві не вказав на підстави неврахування наданих позивачем затребуваних документів разом з запереченнями на складений Акт.
При цьому, необхідність врахування контролюючим органом під час прийняття податкового повідомлення-рішення документів, наданих платником разом із запереченнями на акт перевірки підтверджується сталою та послідовною практикою Верховного Суду.
Усною ухвалою від 09.06.2025, внесеною до протоколу судового засідання суд закрив підготовче провадження та призначив судовий розгляд справи по суті.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Делікат Ритейл» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як юридична особа з 26.03.2019 (код ЄДРПОУ 42908375). З 26.03.2019 перебуває у відповідача на обліку як платник податків.
10.10.2024 Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків видало наказ №495/ж1 «Про проведення фактичної перевірки», відповідно до якого на підставі підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України доручено провести фактичну перевірку ТОВ “Делікат Ритейл” за адресою: м. Черкаси, б-р Шевченка, буд.300, з 10.10.2024 тривалістю 10 діб з питань дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин із працівниками (найманими особами) за період діяльності з 01.01.2024 до часу закінчення перевірки.
За результатами проведення перевірки складено акт №2354/ж5/31 -00-07-05-01-19/42908375 від 14.10.2024 яким встановлено порушення позивачем:
- п.1, 2, 12 статті 3 Закону України від Закону України від 27.02.2023 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» із змінами та доповненнями;
- ст.11 Закону України від 18.06.2024 № 3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біостанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин що використовуються в електронних сигаретах, та пального»;
- п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України;
- ст.62 Закону України від 18.06.2024 № 3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біостанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин що використовуються в електронних сигаретах, та пального».
24.10.2024 представник ТОВ Делікат Ритейл” направив відповідачу заперечення №23/1 на Акт фактичної перевірки.
Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків розглянуло заперечення та залишило висновки фактичної перевірки, викладені у Акті перевірки, без змін (лист від 08.11.2024 №1041/Ж12/31-00-07-05-01-26).
На підставі вказаного Акту перевірки відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення від 15.11.2024:
№2308/ж 10/31-00-07-05-01-24, яким застосовано до позивача штрафну санкцію у розмірі 1198,31 грн за видачу чека, в якому відсутнє значення марки акцизного податку;
№2310/ж10/31-00-07-05-01-24, яким застосовано до позивача штрафну санкцію у розмірі 4124733,31 грн за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому законом порядку;
№2311/ж10/31-00-07-05-01-24, яким застосовано до позивача штрафну санкцію у розмірі 21300,00 грн за реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка;
№2312/ж 10/31 -00-07-05-01 -24, яким застосовано до позивача штрафну санкцію у розмірі 2040,00 гри за ненадання позивачем контролюючому органу оригіналів документів, чи їх копій при здійсненні податкового контролю.
За результатами адміністративного оскарження вказаних рішень, рішенням ДГІС України від 10.02.2025 №3899/6/99-00-06-03-02-06, скаргу ТОВ “Делікат Ритейл” залишено без задоволення, а спірні ППР без змін.
Позивач вважає вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, а тому звернувся в суд з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним рішенням суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються нормами Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України).
Щодо підстав проведення перевірки, суд зазначає таке.
Відповідно до вимог підп.62.1.3 п.6.2.1 ст.62 ПК України звірки та перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин, є формами податкового контролю.
П.75.1 ст.75 ПК України передбачено право контролюючих органів проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Фактичною перевіркою згідно підп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України вважається така, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Вона здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичної перевірки визначений у ст.80 ПК України.
Для вирішення спору суд враховує висновки Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, викладені у поставної від 26 березня 2024 року у справі №420/9909/23.
Судова палата звернула увагу на правове формулювання п.80.2 ст.80 ПК України, контекст якої передбачає (встановлює) можливість проведення перевірки, як за наявності виключно (хоча б) однієї підстави, указаної в цій нормі, так і за наявності одночасно декількох таких підстав у їх сукупності, що є мірою достатності для виникнення у контролюючого органу права на призначення перевірки. Водночас запроваджене законодавцем правове регулювання у цій нормі зумовлює і певні особливості її застосування контролюючим органом, оскільки абзацом третім п.81.1 ст.81 ПК України закріплені обов`язкові вимоги до змісту наказу про призначення перевірки, зокрема, необхідність відображення у ньому підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом.
У справі, що розглядається, в основу проведення фактичної перевірки позивача, відповідачем у наказі від 10.10.2024 №495/ж1 покладено підп.80.2.2., 80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України (правова підстава).
За приписами підп. 80.2.2., 80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Суд зазначає, що вимоги до змісту наказу про проведення перевірки фактично визначені в абз.3 п.81.1 ст.81 ПК України.
За змістом вказаної норми права в такому наказі зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
Водночас аналіз абз.3 п.81.1 ст.81 ПК України не дає підстав для висновку, що в наказі про проведення перевірки в обов`язковому порядку має бути зазначено конкретну норму податкового або іншого законодавства, контроль за якими покладено на контролюючи органи, яка порушується платником.
Аналіз підп. 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України дає підстави для висновку, що в них достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи; наявність/отримання інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації.
Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.
Дослідивши копію наказу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 10.10.2024 №495/ж1 “Про проведення фактичної перевірки”, суд встановив, що він містить, зокрема, відомості про: 
мету перевірки - дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин із працівниками (найманими особами);
вид перевірки - фактична перевірка;
підстави для проведення перевірки - підп.80.2.2, 80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України.
Наказ підписаний начальником Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.
Здійснивши аналіз положень ст.ст.75, 80, 81 ПК України у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що підстава проведення фактичної перевірки визначена безпосередньо у підп.80.2.2., 80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України та у контролюючого органу відсутні обов`язки для зазначення в наказі про призначення фактичної перевірки передумов її призначення.
При цьому, в наказі на перевірку достатньо зазначити підставу для проведення перевірки, визначену цим Кодексом.
Отже, вищевказаний наказ відповідає вимогам ПК України. Крім того, правомірність вищевказаного наказу не є предметом цього спору, а тому доводи позивача про його протиправність суд вважає необґрунтованими.
Суд також враховує, що стаття 81 ПК України визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.
Абзацами 1-4 підп.81.1 ст.81 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої перевірки;
копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Суд врахував, що вказаних вимог службовими особами контролюючого органу дотримано.
Отже, перевірка позивача, за наслідками якої прийняті спірні рішення призначена та проведена з дотриманням вказаних вище норм ПК України.
Стосовно суті виявлених порушень.
Щодо спірного податкового повідомлення-рішення №2310/ж10/31-00-07-05-01-24, яким штрафна санкція застосована за реалізацію товарів, які не обліковані за місцем їх реалізації та зберігання, суд зазначає таке.
Так, правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі визначає Закон України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон №265/95- ВР).
Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Для вирішення спору суд врахував висновки Верховного Суду у постанові від 11 січня 2024 року у справі №420/12275/22, які обов`язкові для врахування судами відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.
Верховний суд зазначив, що розділ II Закону №265/95-ВР врегульовує питання порядку проведення розрахунків суб`єктами господарювання. У статті 3, яка міститься у зазначеному розділі, перелічено низку обов`язків, які висуваються законодавцем до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
До 01 січня 2022 року пункт 12 статті 3 Закону №265/95-ВР передбачав, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.
При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Законом №1914-ІХ, який набрав чинності 01 січня 2022 року, пункт 12 статті 3 Закону №265/95- ВР викладено в наступній редакції: «Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті)».
Таким чином, пункт 12 статті 3 Закону №265/95-ВР зобов`язує суб`єктів господарювання (як юридичних осіб, так і фізичних осіб-підприємців (за виключенням перелічених в абзаці 3 цієї норми осіб)) вести облік товарних запасів і у разі проведення перевірки надати документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження тих товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). При цьому до 01 січня 2022 року суб`єкт господарювання зобов`язаний був надати такі документи під час проведення перевірки, а після цієї дати такий обов`язок має бути виконаним саме на початок її проведення.
Разом з тим, відповідальність за порушення вимог Закону №265/95-ВР унормована приписами розділу V цього Закону.
Стаття 20 Закону №265/95-ВР (із змінами, внесеними Законом №1914-ІХ) передбачає, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Отже, диспозиція норми статті 20 Закону №265/95-ВР передбачає, що до суб`єкта господарювання застосовується відповідна фінансова санкція за ненадання документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Таким чином, за змістом наведеної норми суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) не надання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
З огляду на викладене Верховний Суд у справі №420/12275/22 дійшов висновку, що платник податків звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 20 Закону №265/95-ВР, у разі надання документів які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), до часу завершення перевірки.
Як встановлено судом, під час проведення фактичної перевірки позивача, працівниками контролюючого органу, які проводили фактичну перевірку, 11.10.2024 вручено запит, яким зобов`язано у термін до 14 год. 30 хв. 11.10.2024 надати документи, які підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання, накладні на внутрішнє переміщення товару), які на момент перевірки зберігаються за місцем проведення господарської діяльності: м. Черкаси, вул. Благовісна, 300, - документи про оформлення трудових відносин, документи, що підтверджують право власності або користування господарським об`єктом.
При цьому, зважаючи на час початку проведення перевірки - 10 год. 30 хв., (з урахуванням вручення наказу та направлень, встановлення обставин, тощо) посадові особи контролюючого органу надали платнику податків не більше 3,5 годин для подання первинних документів, що підтверджують походження товарних запасів (тобто, договори на поставку товару, видаткові накладні, ТТН та інше) щодо 2392 товарних позицій на загальну суму 4124733,31 грн.
Суд зазначає, що надання такого об`єктивно значного обсягу документів у такий стислий строк, за наявної можливості надати платнику податків більш реальний для виконання строк (період перевірки з 10.10.2024 до 20.10.2024) свідчить про порушення посадовими особами контролюючого органу принципів обґрунтованості та пропорційності, передбачені ст. 2 КАС України, оскільки відповідач не сприяв позивачеві у можливості надання ним необхідних документів.
З урахуванням зазначеного, неподання позивачем переліку документів протягом встановленого строку, що є об`єктивно, недостатнім для підготовки та подання запитуваних документів, вказує на передчасність висновку контролюючого органу про те, що перелік товару, який перебував у реалізації був необлікованим.
Суд врахував, що 24.10.2024 представник ТОВ “Делікат Ритейл” направив відповідачу заперечення №23/1 на Акт фактичної перевірки із переліком документів загальною кількістю 1264 арк, що підтверджується описом вкладення у цінний лист з відміткою Укрпошти (а.с. 53, том 1).
Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків розглянуло вказані заперечення на Акт перевірки та залишило висновки фактичної перевірки без змін (лист від 08.11.2024 №1041/Ж12/31-00-07-05-01-26), не врахувавши надані позивачем документи.
Крім того, з Акту від 01.11.2024 обстеження адміністративної будівлі за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 3, - суд встановив, що в результаті обстеження приміщення було виявлено прорив крану холодного водопостачання, внаслідок чого було затоплено підлогу коридору 3 поверху кабінету 319, в якому повністю промокли 6 коробок з копіями документів, що були надані разом з запереченнями до матеріалів перевірок ТОВ “Делікат Ритейл”.
Аналіз змісту листа відповідача від 08.11.2024 №1041/Ж12/31-00-07-05-01-26 про розгляд заперечень на акт перевірки у сукупністю із відомостями, що зазначені у Акті обстеження адміністративної будівлі від 01.11.2024 вказує на те, що відповідач не здійснював аналіз наданих позивачем до заперечення документів у кількості 1264 арк.
Підпунктом 86.7.1 пункту 86.7 статті 86 ПК України встановлено, що акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку, розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок, яка є постійно діючим колегіальним органом контролюючого органу. Склад комісії та порядок її роботи затверджуються наказом керівника контролюючого органу.
Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Згідно з підпунктом 86.7.4 пункту 86.7 статті 86 ПК України під час розгляду матеріалів перевірки комісія з питань розгляду заперечень: встановлює, чи вчинив платник податку, щодо якого було складено акт перевірки, порушення податкового, валютного та/або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; розглядає обставини вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до цього пункту письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення, та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують зазначені обставини); досліджує питання наявності або відсутності обставин, що виключають вину у вчиненні правопорушення (крім правопорушень, відповідальність за які настає незалежно від наявності вини), пом`якшують або звільняють від відповідальності; досліджує питання щодо необхідності проведення перевірки у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; визначає розмір грошових зобов`язань та/або суму зменшення бюджетного відшкодування та/ або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або суму зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, а також необхідність надсилання (вручення) платнику податків відповідного податкового повідомлення-рішення у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до підпункту 86.7.5 пункту 86.7 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному підпунктом 86.7.1 цього пункту.
Суд зазначає, що не здійснення аналізу наданих позивачем до заперечення переліку документів вказує на недотримання вищевказаних положень ПК України, що призводить до необґрунтованості висновків про порушення позивачем п. 12 ст. З Закону № 265/95-ВР.
Крім того, суд ухвалою від 12.08.2025 витребував:
- у товариства з обмеженою відповідальністю “Делікат Ритейл” завірені належним чином копії заперечення від 23.10.2024 №23/1 на акт перевірки від 14.10.2024 №2356/Ж5/31-00-07-05-01-19/42908375 разом з усіма доданими документами, докази їх направлення (у т.ч. опис вкладення), та отримання податковим органом;
- у Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків завірені належним чином копії заперечення ТОВ “Делікат Ритейл” від 23.10.2024 №23/1 на акт перевірки від 14.10.2024 №2356/Ж5/31 -00-07-05-01 -19/42908375 разом з усіма доданими документами, а також докази отримання та реєстрації, як вхідної кореспонденції.
На виконання вказаної ухвали, позивач подав суду копії первинних документів щодо обліку товарних запасів (том.1 а.с.235-250, томи 2, 3, том 4 а.с.1-54), а саме: товарно-транспортні накладні, видаткові накладні, накладні на внутрішнє переміщення, тощо.
У свою чергу, відповідач подав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що Центральне МУ ДПС по роботі з ВПП надає акт обстеження адміністративної будівлі за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 3, - в якому зазначено про затоплення приміщення в якому зберігалися копії документів, що надавались разом із запереченням на акт перевірки ТОВ «Делікат Ритейл», що підтверджує неможливість надати до суду дані копії документів.
Вказане, на переконання суду, доводить, що під час прийняття ППР №2310/ж10/31-00-07-05-01-24 відповідачем не взято до уваги надані позивачем документи обліку товарів, не надано їм належну оцінку в контексті повноти та обґрунтованості.
Суд зазначає, що у рази втрати наданих позивачем документів внаслідок форс-мажорної обставини, відповідач не був позбавлений можливості повторно витребувати у позивача вказані документи товарного обліку та надати їм оцінку під час прийняття рішення, чого здійснено не було.
Отже, спірне ППР №2310/ж10/31-00-07-05-01-24 прийняте відповідачем без урахування усіх обставину що мають значення для прийняття рішення, тобто необґрунтовано, не розсудливо, а тому воно є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо податкового повідомлення-рішення №2312/ж10/31-00-07-05-01-24, яким застосовано штрафну санкцію 2040,00 грн за неподання позивачем контролюючому органу оригіналів документів, чи їх копій при здійсненні податкового контролю, суд зазначає таке.
Відповідно до підп.20.1.2 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.
Згідно з п.44.3 ст.44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.
Пунктом 85.2 ст.85 цього Кодексу визначено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності) (пункт 85.8 ст. 85 ПК України).
Пунктом 121.1 ст.121 ПК України встановлено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 2040 гривень.
Суд зазначає, що застосування до позивача штрафу 2040 грн рішенням №2312/ж10/31-00-07-05-01- 24 безпосередньо пов`язане із ненаданням позивачем документів на запит контролюючого органу від 11.10.2024.
Водночас, як установлено судом вище, витребовувані документи надавались відповідачу до часу прийняття спірних ППР (одночасні із запереченнями на Акт перевірки), однак не були враховані під час їх прийняття.
Відтак, на переконання суду, відсутні підстави для застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених 121.1 ст.121 ПК України, за ненадання витребовуваних контролюючим органом документів, а тому ППР №2312/ж10/31-00-07-05-01-24 є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо податкового повідомлення-рішення №2311/ж10/31-00-07-05-01-24, яким застосовано до позивача штрафну санкцію у розмірі 21300,00 грн за реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, суд зазначає таке.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України визначає Закон України 18.06.2024 №3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон №3817-ІХ).
Відповідно до ч.16 ст.62 Закону №3817-ІХ алкогольні напої, що виробляються в Україні, та алкогольні напої, що ввозяться на митну територію України, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законом.
За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.107, 14.1.109 п. 14.1 ст. 14 ПК України: 
марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території чи цих виробів;
маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою, пачку (упаковку) тютюнового виробу чи ємність (упаковку) з рідиною, що використовується в електронних сигаретах, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.
Згідно з пунктом 226.1 статті 226 ПК України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.
Відповідно до п.226.3 ст.226 ПК України виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Згідно з абз.4-7 п.5 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251 (далі - Положення №1251), марка для алкогольних напоїв повинна містити двомірний штрих-код швидкого реагування (далі - QR-код) та лінійний штрих-код (далі -штрих-код).
На кожну марку наносяться такі реквізити: слова “УКРАЇНА”, “МАРКА АКЦИЗНОГО ПОДАТКУ”, “ТЮТЮНОВІ ВИРОБИ” (для тютюнових виробів); позначення виду марки, що складається із слів та літер “алкоголь вітчизняний (лікеро-горілчана продукція)” - “АВ ЛГП”, “алкоголь вітчизняний (виноробна продукція)” - “АВ ВП”, “алкоголь імпортний (лікеро-горілчана продукція)” - “АІ ЛГП”, “алкоголь імпортний (виноробна продукція)” - “АІ ВП”, “тютюн вітчизняний (сигарети з фільтром)” - “ТВ ЗФ”, “тютюн вітчизняний (сигарети без фільтра, цигарки)” - “ТВ БФ”, “тютюн вітчизняний (сигарили)” - “ТВ СГ”, “тютюн імпортний (сигарети з фільтром)” - “ТІ ЗФ”, “тютюн імпортний (сигарети без фільтра, цигарки)” - “ТІ БФ”, “тютюн імпортний (сигарили)” - “ТІ СГ”, “тютюн вітчизняний (інші вироби)” - “ТВ ІНШІ”, “тютюн імпортний (інші вироби)” - “ТІ ІНШІ”, “тютюновмісні вироби для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівана з електронним управлінням вітчизняні” - “ТВЕН В”, “тютюновмісні вироби для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівана з електронним управлінням імпортні” -“ТВЕН І”, “рідина імпортна” - “РІ”, “рідина вітчизняна” - “РВ”.
На підставі п.20 Положення №1251 маркування алкогольних напоїв вітчизняного виробництва, тютюнових виробів, тютюновмісних виробів для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюється виробниками зазначеної продукції.
Вважаються такими, що немарковані, алкогольні напої, тютюнові вироби, тютюновмісні вироби для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням і рідини, що використовуються в електронних сигаретах, у випадках, визначених пунктом 226.9 статті 226 Податкового кодексу України.
На підставі п.226.9 ст.226 ПК України вважаються такими, що немарковані:
алкогольні напої, тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, з підробленими марками акцизного податку;
алкогольні напої, тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції;
вироблені в Україні алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари;
алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки.
Виходячи з аналізу наведених норм Верховний Суд у постанові від 08.08.2019 №808/4653/14 зробив висновок, що хоча маркування алкогольних напоїв марками акцизного податку і здійснюється виробниками цієї продукції, втім порушенням норм №481/95-ВР щодо правил торгівлі такими напоями є саме виробництво, зберігання, транспортування, реалізація алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.
З відзиву відповідача на позовну заяву від 06.06.2025 та письмових пояснень від 21.11.2025 вбачається, що підставою для застосування штрафних санкцій ППР №2311/ж10/31-00-07-05-01-24 стало те, що в чеках ПРРО наявна інформація щодо марок акцизного податку, які видавались виробнику для маркування лікеро-горілчаної продукції вітчизняного виробництва (АВ ЛГП), але реалізація алкогольних напоїв із зазначеними МАП відбувалась виноробної продукції (коньяк).
Так, в акті перевірки зазначено: «В чеках РРО наявна інформація щодо МАП, які видавались виробнику для маркування виноробної продукції вітчизняного виробництва (АВ ВП), але реалізація алкогольних напоїв із зазначеною МАП відбулась лікеро-горілчаної продукції (горілки) ФН №ПРРО 3000997334, ФН чека 18360018, дата чека 26.09.2024, час 17:11, найменування товару - горілка Срібна чистота 0,2л 40% пшенична сльоза, МАП ACNC 599946».
Суд зазначає, що у додаткових поясненнях від 21.11.2025 на сторінці 8 контролюючий орган зазначив: «Вид марки: АВ ЛГП, ПРРО фіскальний №3000997334, фіскальний чек №18360018, дата чека 26.09.2024 час 17:11, найменування товару з чека - горілка «Срібна чистота «Пшенична сльоза 40%» 0,2л., серія та номер МАП: АВ ЛГП ACNC 599946».
Відзив на позовну заяву взагалі не містить опису порушення щодо маркування маркою акцизного податку «ACNC 599946», а лише містить загальне твердження про порушення позивачем вимог Законодавства щодо маркування алкогольної продукції та посилання на марки: АВ ЛГП AABY 003058, АВ ЛГП AABY 003057, АВ ЛГП АААН 017330, АВ ЛГП АААІ 014208, - про які не йдеться в акті перевірки.
Суд зазначає, що під час розгляду справи відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що реалізована 26.09.2024 о 17:11 відповідно до фіскального чека №18360018 алкогольна продукція - горілка Срібна чистота 0,2л 40% пшенична сльоза, маркована акцизною маркою ACNC 599946, яка видана саме для маркування виноробної продукції (АВ ВП).
Відтак, висновки акту перевірки та позиція контролюючого органу під час розгляду справи, зокрема відображена у додаткових поясненнях від 21.11.2025, містить суперечливі відомості щодо класифікації марки ACNC 599946, а саме: в акті зазначено, що ця марка видана для маркування виноробної продукції вітчизняного виробництва (АВ ВП), а у поясненнях від 21.11.2025 - зазначено «АВ ЛГП ACNC 599946», тобто для маркування лікеро-горілчаної продукції (АВ ЛГП).
Оскільки під час розгляду справи відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявності порушення позивачем ч.16 ст.62 Закону №3817-ІХ, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування спірного ППР №2311/ж10/31-00-07-05-01-24.
Щодо податкового повідомлення-рішення №2308/ж10/31-00-07-05-01-24, яким застосовано до позивача штрафну санкцію у розмірі 1198,31 грн за видачу чека, в якому відсутнє значення марки акцизного податку, суд зазначає таке.
Відповідно до визначень, наведених у статті 2 Закону №265/95-ВР:
розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки – оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця. Для цілей цього Закону розрахунки при організації та проведенні азартних ігор є розрахунковими операціями;
розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек. розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.
Відповідно до п.1, 11 ч.1 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:
проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;
проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.
Згідно з п.1 ч.1 ст.17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції, за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг) або неповну суму розрахунку при організації та проведенні азартних ігор; непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:
100 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за порушення, вчинене вперше;
150 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за кожне наступне порушення.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що пункт 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків:
1) непроведення розрахункової операції через РРО;
2) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки;
3) невидача відповідного (тобто такого, що відповідає вимогам щодо форми і змісту) розрахункового документа.
Перші два обов`язки суб`єкта господарювання випливають зі змісту пункту 1 статті 3 Закону №265/95-ВР, а третій - з пункту 2 статті 3 Закону №265. Відповідно, наявність будь-якої з таких обставин (у сукупності або окремо) й утворює склад правопорушення.
Верховний Суд у постанові від 02.02.2023 у справі №500/6845/21 вирішував питання щодо наявності підстав для застосування штрафних санкцій на підставі пункту 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР у разі виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання, який зареєстрований платником акцизного податку, факту роздрукування ним розрахункового документа з таким недоліком як відсутність у ньому літерного позначення акцизного податку, розміру його ставки та загальної суми акцизного податку у ціні товару.
У цій постанові Верховний Суд зазначив, що предметом доказування у справах, пов`язаних із притягненням суб`єкта господарювання до відповідальності на підставі пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР, є встановлення на підставі належних і допустимих доказів фактів, з якими контролюючий орган пов`язує допущення порушення суб`єктом господарювання вимог пункту 1 та/або 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР.
У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР, перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту.
Так, в Акті перевірки зазначено: «Перевірка системи зберігання даних контролюючого органу встановлено відсутність обов`язкових реквізитів фіскального чека, а саме цифрового значення коду МАП, ФН ПРРО 4000407087, ФЧ від 01.08.2024, GS3aSjVK, сума чеку 798,87 грн».
Суд зазначає, що під час розгляду справи відповідач не надав суду копії фіскального чеку від 01.08.2024 GS3aSjVK на суму 798,87 грн, який став підставою для вищевказаних висновків податкового органу.
Отже, не надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем порушення касової дисципліни та вимог п.1 ч.1 статті 3 Закону №265/95-ВР.
Суд зазначає, що під час відкриття провадження ухвалою зобов`язано відповідача надати суду копії усіх матеріалів перевірки, на підставі яких прийняті спірні рішення.
Однак, жодного доказу на підтвердження вчинення позивачем порушення п.1 ч.1 статті 3 Закону №265/95-ВР суду не надано.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначеного обов`язку відповідач не дотримався, хоча суд створив всі необхідні умови для його належного судового захисту з дотриманням принципів змагальності та офіційного з`ясування всіх обставин справи.
Крім того відповідач не виконав вимоги пункту 5 ч.5 ст.44 КАС України, згідно з яким учасники справи зобов`язані надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.
Доказами в адміністративному судочинстві відповідно до ст.72 КАС України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч.ч.1-2 ет.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, відповідно до ч.2 ст.74 КАС України не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми згідно зі ст.76 КАС України є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи на виконання ч.4 ст.79 КАС України повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк.
Отже, під час судового розгляду відповідач не надав суду доказів порушення п.1 ч.1 статті 3 Закону №265/95-ВР.
На підставі ч.9 ст.80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вищевказане порушення під час розгляду справи відповідачем недоведене, а тому ППР №2308/ж10/31-00-07-05-01-24 є протиправним та підлягає скасуванню.
Отже, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Дотримуючись вказаних вимог, суд дійшов висновку, що сплачений позивачем судовий збір в сумі 30280,00 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. 6, 9, 14, 139-143, 241-246, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю “Делікат Ритейл” задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 15.11.2024 №2308/ж10/31-00-07-05-01-24, №2310/ж10/31-00-07-05-01-24, №2311/ж10/31-00-07-05-01-24, №2312/ж10/31-00-07-05-01-24.
2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Делікат Ритейл” судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 30280,00 грн (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень 00 коп.).
3. Копію рішення направити учасникам справи.
4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Учасники справи:
1) позивач – товариство з обмеженою відповідальністю “Делікат Ритейл” (18001, м. Черкаси, вул. Університетська, буд.25, код ЄДРПОУ 42908375);
2) відповідач – Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (02068, м. Київ, вул. Кошиця, буд.3, код ЄДРПОУ 44082145).

Повне судове рішення виготовлено 05.02.2026.

Суддя 	Олексій РІДЗЕЛЬ