Справа № 303/9058/25
 
2/303/3477/25
 
ряд. стат. звіту № 69

 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
29 січня 2026 року           м. Мукачево

 
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді   Мирошниченка Ю.М.
за участю секретаря судових засідань  Лукач К.М.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після розірвання шлюбу (рішення Мукачівського міськрайонного суду від 06.03.2023) двоє спільних дітей залишилися проживати з матір`ю. Однак, з 01 вересня 2025 року старший син, ОСОБА_3 , переїхав на постійне місце проживання до батька у Словаччину, навчається в «Об`єднаній школі м. Дунайська Стреда» на першому курсі за спеціальністю «Економічна інформатика». Позивач наголошує на успішності сина та його активній участі у позашкільній діяльності (футбол). Стверджує, що з моменту переїзду сина він одноособово несе всі витрати на його утримання, навчання та медичне забезпечення. Натомість відповідач (мати) жодних витрат на дитину не здійснює, що робить подальше стягнення з позивача аліментів у розмірі 3000 грн, встановлених рішенням суду від 15.09.2025, на користь відповідача безпідставним та недоцільним.
У судове засідання сторони не з`явилися. Представник Позивача та представник Відповідача подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. У зазначених заявах представники сторін повідомили суд про досягнення згоди щодо предмета спору, а саме: сторони узгодили дату, з якої слід припинити стягнення аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 – ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Отже, статтею 179 СК Україниврегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей (див. постанову Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 682/690/16-ц).
Відповідно до статті 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Зазначені норми не встановлюють вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.
З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини, стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина та на якій підставі.
На підтвердження заявлених вимог Позивач надав:
– свідоцтво про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 від 01.09.2008 р., що підтверджує походження дитини (батько – Позивач, мати – Відповідач) та її вік. На момент звернення до суду ОСОБА_5 є неповнолітнім, що обумовлює обов`язок батьків щодо його утримання згідно зі ст. 180 СК України;
– свідоцтво про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 від 09.07.2014 р., що підтверджує наявність другої спільної дитини сторін і є важливим для розмежування аліментних зобов`язань, оскільки позов стосується припинення стягнення лише на старшого сина ( ОСОБА_7 );
– свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 07.03.2023 р., що підтверджує факт припинення шлюбних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Даний документ є відправною точкою для виникнення окремих режимів проживання та утримання дітей;
– рішення Мукачівського міськрайонного суду від 06.03.2023р. (справа №303/507/23), яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;
– рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 15.09.2025 р. (справа №303/4173/25), яким було змінено розмір аліментів та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі, а саме по 3000 (три тисячі) гривень на кожного сина щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили;
– посвідку на проживання громадянина ЄС (Pobytovэ preukaz obиana EЪ) на ім`я ОСОБА_8 , що є первинним доказом легалізації фактичного місця проживання дитини на території Словацької Республіки тан підтверджує зміну «центру життєвих інтересів» дитини та її інтеграцію в правове поле іншої держави разом із батьком;.
– довідки про навчання (Potvrdenie o ІНФОРМАЦІЯ_4 ) № 6292 №00 від 04.09.2025 р. (та від 10.09.2025), видана «Об`єднаною школою» м. Дунайська Стреда, які підтверджує отримання дитиною фахової освіти за спеціальністю «Економічна інформатика» та доводить, що батько (Позивач) не лише забезпечує побутові умови, а й виконує обов`язки щодо забезпечення права дитини на освіту (ст. 150 СК України);
– підтвердження реєстрації гравця у Словацькій футбольній асоціації (Slovensky futbalovy zvaz) від 30.09.2025 р. та Лікарський звіт про стан здоров`я від 22.09.2025 р., які засвідчують всебічний розвиток дитини та безпосередній нагляд батька за її здоров`ям та дозвіллям, що є невід`ємною частиною процесу виховання;
– заяву ОСОБА_2 від 26.09.2025 р. про надання згоди на заняття спортом, яка свідчить про обізнаність Відповідача щодо перебування дитини за кордоном та відсутність заперечень з її боку;
– довідку МСЕК серії 10-ААВ № 456661 (щодо матері позивача – ОСОБА_9 ), що підтверджує особливі сімейні обставини Позивача (необхідність догляду за матір`ю з інвалідністю).
Суд зазначає, що Сімейний кодекс України не містить прямої норми, яка б визначала процедуру та терміни припинення стягнення аліментів у разі переходу дитини на утримання до платника.
З огляду на це, суд відповідно до ч. 9 ст. 10 СК України застосовує аналогію закону та керується ч. 4 ст. 273 ЦПК України, згідно з якою, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати звільнення від них.
Даний підхід узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 520/21069/18, де зазначено, що норма ст. 273 ЦПК не містить вичерпного переліку обставин для припинення платежів, тому ними можуть бути будь-які факти, що змінюють обов`язок щодо сплати з урахуванням інтересів дитини.
Встановлено, що рішення Мукачівського міськрайонного суду від 15.09.2025 р. (справа №303/4173/25) про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі 3000 грн на сина ОСОБА_7 перебуває на примусовому виконанні. Проте, фактичні обставини справи свідчать про те, що з 01.09.2025 р. син ОСОБА_5 проживає з Позивачем у Словацькій Республіці, де здобуває освіту та займається спортом.
Застосовуючи правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц, суд наголошує, що аліменти – це цільові кошти, які можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною. Доказами у справі (посвідка на проживання, довідки «Об`єднаної школи» м. Дунайська Стреда) підтверджено, що проживання дитини з батьком має постійний, а не тимчасовий характер.
Керуючись принципом найкращих інтересів дитини (постанова Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 596/826/21-ц), суд доходить висновку про те, що подальше стягнення аліментів на користь Відповідачки, яка з вересня 2025 року не несе витрат на утримання сина ОСОБА_7 , суперечить правовій природі аліментних зобов`язань. Наявність відкритого виконавчого провадження за умови зміни місця проживання дитини створює ситуацію порушення майнових прав Позивача, що потребує захисту шляхом звільнення його від сплати аліментів на дитину, яка перебуває на його повному утриманні.
Визначаючи дату, з якої стягнення аліментів має бути припинено, суд визнає, що, за загальним правилом, аліменти припиняються з дати набрання рішенням законної сили, проте у цій справі виходить з таких міркувань.
Відповідно до ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини, а той з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, розпоряджається ними виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Оскільки судом встановлено, що з 01.09.2025 року дитина проживає з батьком і знаходиться на його повному утриманні, Відповідач об`єктивно втратила можливість виконувати функцію розпорядника цих коштів в інтересах дитини ОСОБА_7 .
Продовження стягнення аліментів на користь Відповідача після 01.09.2025 року призведе до ситуації, коли кошти будуть стягуватися з особи, яка фактично утримує дитину, на користь особи, яка таких витрат не несе. Це суперечить засадам справедливості, добросовісності та розумності (п. 6 ст. 3 ЦК України) і створює умови для безпідставного збагачення Відповідача.
Суд вважає, що припинення стягнення саме з дати фактичного переїзду дитини є єдиним ефективним способом захисту прав Позивача. Формальний підхід (припинення з дати рішення) поклав би на Позивача несправедливий тягар «подвійного утримання» за період розгляду справи, що є неприпустимим.
Надана Позивачем заява ОСОБА_2 від 26.09.2025 (щодо футболу) свідчить про те, що Відповідач станом на вересень 2025 року повністю усвідомлювала та погоджувалася з фактом зміни місця проживання сина, а отже дата 01.09.2025 не є випадковою, а знаменує собою реальну зміну правовідносин, яку суд лише констатує у своєму рішенні.
Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії судового процесу. Оскільки визнання позову та узгодження дати припинення платежів не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (зокрема, інтереси дитини, яка перебуває на повному утриманні батька), суд приймає ці домовленості як підставу для задоволення позову.
З огляду на спільну заяву представників сторін, суд вважає за доцільне змінити початково заявлену дату (01.09.2025) на узгоджену сторонами – 15.10.2025. Це усуває будь-які спори щодо «ретроспективності» виплат за вересень та першу половину жовтня 2025 року, оскільки такий підхід є результатом вільного волевиявлення сторін.
Керуючись ст. ст. 180, 181, 192 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 263-265, 273 ЦПК України, суд 

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити повністю.
Звільнити ОСОБА_1 від обов`язку сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, що були встановлені рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.09.2025 року у справі № 303/4173/25.
Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 15 жовтня 2025 року.
Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.09.2025 року у справі № 303/4173/25 в частині стягнення аліментів на утримання молодшого сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно залишити без змін.
Виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду від 15.09.2025 у справі № 303/4173/25, в частині стягнення аліментів на ОСОБА_4 вважати таким, що не підлягає виконанню з 15.10.2025 року.
Рішення суду може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий          Юрій Мирошниченко