ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 року Чернігів Справа № 620/11824/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Пенсійного фонду України про визнання протиправними рішення, дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також –позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі також – ГУ ПФУ в Чернігівській області, відповідач 1), Пенсійного фонду України (далі також – ПФУ, відповідач 2) з остаточними позовними вимогами про:
- визнання протиправними рішення, дії, бездіяльність ГУ ПФУ в Чернігівській області, які полягають у відмові позивачу у призначенні пенсії у розмірі 70% грошового забезпечення ОСОБА_2 , оформленої листом № 17242-16281/П-02/8-2500/24 від 09.12.2024;
- визнання протиправними рішення, дії, бездіяльність Пенсійного фонду України, які полягають у відмові позивачу у призначенні пенсії у розмірі 70% від грошового забезпечення ОСОБА_2 , оформленої листом № 36850-31334/П-03/8-2800/25 від 15.09.2025;
- зобов`язання відповідачів здійснити, в межах компетенції, перерахунок та виплату пенсії позивачу ОСОБА_1 з 07.08.2024, у відповідності із Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХП «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», на підставі довідки про грошове забезпечення ОСОБА_2 від 08.02.2024 №ФЧ61384, виходячи з грошового забезпечення у сумі 18216,13 грн та призначити їй пенсію в розмірі 70% від цього грошового забезпечення і виплатити створену заборгованість. 
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона отримає пенсію по втраті годувальника – ОСОБА_2 . У листопаді 2024 році звернулась до ГУ ПФУ в Чернігівській області із відповідною заявою про призначення їй пенсії відповідно до п. «а» ст. 36 Закону України № 2262-ХІІ в розмірі 70 % грошового забезпечення ОСОБА_2 . За результатами розгляду заяви листом від 09.12.2024 їй відмовлено. Не погоджуючись із вказаним рішенням, 19.06.2025 позивач подала скаргу до ПФУ України, за результатами розгляду якої листом від 15.09.2025 їй відмовлено. Вважає рішення пенсійного органу необґрунтованими, оскільки прийняті без урахування всіх обставин справи, що мають значення для їх прийняття, зокрема, що ОСОБА_2 загинув при виконанні інших обов`язків військової служби, що надає позивачу право на призначення пенсії за п. «а» ст. 36 Закону України № 2262-ХІІ.
Відповідачами подані відзиви, в яких просили відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено належними доказами обставини, які слугують підставою для призначення їй пенсії за п. «а» ст. 36 Закону України № 2262-ХІІ.
Позивач подала відповідь на відзив, у якій заперечувала проти доводів зазначених відповідачами у відзивах.
26.11.2025 ухвалою суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
15.12.2025 та 05.02.2026 ухвалами суду у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду від 01.12.2025 щодо оскарження рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 09.12.2024 № 17242-16281/П-0218-2500/24 - відмовлено. Визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду в частині позовних вимог щодо оскарження рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 09.12.2024 № 17242-16281/П-0218-2500/24. Позовну заяву в частині позовних вимог щодо оскарження рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 09.12.2024 № 17242-16281/П-0218-2500/24 залишено без розгляду.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та з 17.07.2019 отримує пенсію по втраті годувальника ОСОБА_2 відповідно до пункту «б» ст. 36 Закону Закон № 2262-ХІІ.
Позивач звернулась до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою (зареєстрована 15.11.2024) про призначення (перерахунок) пенсії в розмірі 70 % грошового забезпечення ОСОБА_2 , починаючі з дати набрання законної сили судового рішення у справі № 620/15519/23 (07.08.2024). До заяви додала: копію сповіщення сім`ї загиблого; копію свідоцтва про смерть; копію довідки про безпосередню участь в АТО-ООС №411 від 01.04.2020; копію довідки про безпосередню участь в АТО-ООС №56 від 26.03.2020; копію довідки про безпосередню участь в АТО-ООС по день смерті №76 від 26.03.2020; копію посвідчення УСЗН про статус члена сім`ї загиблого; копію постанови апеляційного суду у справі 620/1556/22 від 25.05.2023; копію рішення суду у справі 620/15519/23; копію постанови апеляційного суду у справі 620/15519/23; копію довідки про перерахунок пенсії від 01 жовтня 2024; копію свідоцтва про народження.
За результатами розгляду заяви, ГУ ПФУ в Чернігівській області листом від 09.12.2024 № 17242-16281/П-02/8-2500/24 повідомлено, що позивач перебуваєте на обліку в ГУ та з 17.07.2019 отримує пенсію по втраті годувальника за померлого сина ОСОБА_2 відповідно до п. «б» ст. 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) в розмірі 30% грошового забезпечення. Підстави для призначення пенсії за п. «а» ст. 36 № 2262-ХІІ в розмірі 70 % грошового забезпечення ОСОБА_2 відсутні, оскільки надані позивачем документи: витяг із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.04.2019 за № 10-РС; наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.04.2019 за № 80; витяг з протоколу засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців Міністерства Оборони України та акт проведення службового розслідування за фактом смерті ОСОБА_2 від 02.04.2019, затверджений командувачем ОС - поранення одержане в результаті нещасного випадку, пов`язане з проходженням військової служби, підтверджують право позивача на пенсію за п. «б» ст. 36 Закону № 2262-ХІІ в розмірі 30% грошового забезпечення заробітку годувальника.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, 19.06.2025 позивач звернулась до ПФУ України зі скаргою.
За результатами розгляду вказаної скарги, ПФУ України листом від 15.09.2025 № 36850-31334/П-03/8-2800/25 повідомило позивача про відсутність підстав для призначення пенсії за п. «а» ст. ст. 36 Закону Закон № 2262-ХІІ , що оскільки в матеріалах пенсійної справи позивача відсутній відповідний висновок. Крім того повідомлено, що судовим рішенням у справі № 620/15519/23 жодних зобов`язань на пенсійні органі не покладено. 
Спірним у цій справі є бездіяльність, дії та рішення ПФУ України за результатами розгляду скарги від 19.06.2025.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує таке.
В Україні набрав чинності Закон України «Про адміністративну процедуру» від 17.02.2022 №2073-IX, дія якого відповідно до ч. 2 ст. 1 та п. 3 Розділу IX Прикінцеві та перехідні положення (до приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить принципам цього Закону) поширюється на пенсійні правовідносини, в частині адміністративної процедури.
Цей Закон регулює відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів. 
Одним із принципів адміністративної процедури є принцип обґрунтованості (ст. 8 Закону України «Про адміністративну процедуру»), суть якого полягає в тому, що адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали справи; враховує всі обставини, що мають значення для вирішення справи; обґрунтовує адміністративні акти, які він приймає, крім випадків, визначених законом. Адміністративний акт, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи, повинен містити мотивувальну частину, що відповідає вимогам цього Закону.
Також обґрунтованість діяльності адміністративних органів та результатів цієї діяльності (адміністративних актів) сприяють реалізації інших принципів загальної адміністративної процедури як концепту верховенства права загалом, так і принципів законності, пропорційності тощо зокрема.
В розумінні Закону України «Про адміністративну процедуру» відповідач по справі є адміністративним органом, а його рішення, є адміністративним актом обтяжувального (несприятливого, негативного) характеру, оскільки він погіршує становище приватної особи, яким є позивач у справі.
Так, ст. 71 Закону України «Про адміністративну процедуру» визначено зміст адміністративного акта, - це письмовий адміністративний акт або усний адміністративний акт, підтверджений у письмовій формі, складається із вступної, мотивувальної, резолютивної та заключної частин. Адміністративний акт містить підпис та/або печатку (у тому числі електронні), якщо інше не передбачено законом, та повне ім`я відповідальної посадової особи адміністративного органу. У вступній частині зазначаються найменування адміністративного органу, дата прийняття адміністративного акта та його реєстраційний номер, відомості в обсязі, достатньому для встановлення особи адресата адміністративного акта, та його контактні дані. Мотивувальна частина адміністративного акта складається згідно з вимогами цього Закону. У резолютивній частині адміністративного акта зазначається суть прийнятого за результатами розгляду справи рішення. Крім того, можливе викладення додаткових положень, визначених цією статтею. У заключній частині зазначаються строк набрання адміністративним актом чинності та спосіб визначення такого строку. В адміністративному акті, який негативно впливає на право, свободу чи законний інтерес особи або покладає на неї певний обов`язок, зазначаються строки і порядок його оскарження (у тому числі найменування та місцезнаходження адміністративного органу, який є суб`єктом розгляду скарги, та вид суду, до якого особа може подати позов). У разі якщо подання скарги чи пред`явлення позову не зупиняє дію адміністративного акта, у заключній частині повинна міститися вказівка на такий винятковий правовий наслідок з посиланням на правові підстави для такого винятку. Резолютивна частина адміністративного акта у випадках, визначених законодавством, може містити додаткові положення. Зміст додаткового положення не може суперечити меті адміністративного акта. Такими додатковими положеннями можуть бути, зокрема:1) застереження про можливість відкликання адміністративного акта; 2) положення, що зобов`язує адресата виконати або припинити певну дію (зобов`язання);3) застереження про те, що в подальшому зобов`язання може бути запроваджено, змінено чи доповнено.3. Адміністративний акт складається державною мовою із застосуванням офіційно-ділового стилю і термінології законодавства.
Відповідно до положень ст. 72 Закону України «Про адміністративну процедуру» мотивування (обґрунтування) адміністративного акта в письмовій формі повинно забезпечувати особі можливість правильно його зрозуміти та реалізувати своє право на оскарження адміністративного акта. У мотивувальній частині адміністративного акта зазначаються:1) дата подання заяви або скарги та стислий зміст вимоги, що в ній міститься (у разі прийняття акта за заявою або скаргою особи);2) фактичні обставини справи;3) зміст документів та відомості, враховані під час розгляду справи;4) посилання на докази або інші матеріали справи, на яких ґрунтуються висновки адміністративного органу;5) детальна правова оцінка обставин, виявлених адміністративним органом, та чітке зазначення висновків, зроблених на підставі такої правової оцінки виявлених обставин. Адміністративний акт може не містити посилання на фактичні обставини справи і результати дослідження доказів та інших матеріалів справи, якщо такий акт прийнято на підставі акта чи іншого документа, складеного за результатами проведення інспекційних (контрольних, наглядових) заходів, якщо цей документ вже містить відповідне мотивування (обґрунтування) та доведений до особи належним чином. Відсутність в адміністративному акті мотивувальної частини, складеної відповідно до вимог цього Закону, має наслідки, встановлені цим Законом.
Згідно положень ст. 85 вказаного закону суб`єкт розгляду скарги відповідно до своєї компетенції за результатами перегляду справи може прийняти одне з таких рішень:1) скасувати повністю або частково адміністративний акт та зобов`язати адміністративний орган видати новий адміністративний акт або повторно розглянути справу, а в передбачених законом випадках - самостійно прийняти адміністративний акт; 2) скасувати повністю або частково процедурне рішення, самостійно прийняти процедурне рішення; 3) залишити адміністративний акт, процедурне рішення без змін, а скаргу - без задоволення; 4) визнати дію адміністративного органу протиправною та зобов`язати його: а) припинити вчинення відповідної дії; б) усунути наслідки такої дії; в) виконати іншу дію на вимогу особи; 5) зобов`язати адміністративний орган усунути негативні наслідки, відшкодувати матеріальну шкоду, заподіяну протиправним адміністративним актом, дією або бездіяльністю адміністративного органу, у порядку, визначеному законом;6) визнати повністю або частково виконаний адміністративний акт протиправним, якщо його виконання призвело до настання незворотних правових наслідків. Суб`єкт розгляду скарги скасовує повністю або частково адміністративний акт у разі порушення норм матеріального права, істотного порушення процедури (включаючи компетенцію) або неправильного чи неповного встановлення обставин справи, що призвело до прийняття протиправного адміністративного акта. У разі якщо адміністративний акт не містить мотивувальної частини, у випадку, якщо відповідно до цього Закону вона є обов`язковою, такий акт скасовується. Після скасування адміністративного акта, якщо це необхідно здійснити для усунення порушення, суб`єкт розгляду скарги: 1) зобов`язує адміністративний орган, що прийняв адміністративний акт, видати новий адміністративний акт; 2) приймає власне рішення (за наявності повноважень щодо вирішення справи по суті). Оформлення адміністративного акта в адміністративному провадженні за скаргою, його реєстрація, доведення акта до відома особи та набрання ним чинності здійснюються згідно з вимогами, передбаченими статтями 69-77 цього Закону.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 87 Закону України «Про адміністративну процедуру» протиправним є адміністративний акт, що не відповідає принципам адміністративної процедури.
Постановою Правління Пенсійного фонду України від 13.01.2025 № 21 затверджений Порядок оскарження рішень, дій (бездіяльності) територіальних органів Пенсійного фонду України та їх посадових осіб щодо пенсійного забезпечення, надання страхових виплат та соціальних послуг, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.07.2025за № 1129/44535.
Так, пунктами 15-20 вказаного Порядку передбачено, що територіальний орган Фонду / Пенсійний фонд України розглядає скаргу у строки та порядку, визначені Законом України «Про адміністративну процедуру» та за результатами розгляду приймає вмотивоване рішення. Територіальний орган Фонду / Пенсійний фонд України зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення протягом розумного строку, але не більше тридцяти календарних днів після надходження скарги. Якщо протягом граничного строку вирішити зазначені у скарзі питання неможливо, територіальний орган Фонду / Пенсійний фонд України може одноразово прийняти рішення про продовження строку, але не більше ніж на п`ятнадцять календарних днів. Про таке продовження строку заявник повідомляється в письмовій формі з обґрунтуванням прийнятого рішення не пізніше ніж за три робочі дні до завершення граничного строку. Територіальний орган Фонду / Пенсійний фонд України при розгляді скарги заявника перевіряє законність і обґрунтованість рішення, що оскаржується, і приймає одне з рішень, передбачених статтею 85 Закону України «Про адміністративну процедуру». У разі повного або часткового задоволення скарги Пенсійним фондом України територіальному органу Фонду даються розпорядження про вчинення відповідних дій з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративну процедуру». Рішення за розглядом скарги в територіальному органі Фонду приймає його керівник (якщо оскаржуване рішення винесено посадовою особою територіального органу Фонду), у Пенсійному фонді України - уповноважена особа на підставі відповідного розпорядчого акта. Оформлення рішення про результати розгляду скарги заявника, його реєстрація та набрання ним чинності здійснюються згідно з вимогами Закону України «Про адміністративну процедуру». Рішення складається у письмовій формі державною мовою із застосуванням офіційно-ділового стилю і термінології законодавства та оформляється на бланку територіального органу Фонду / Пенсійного фонду України, який розглядав скаргу. Рішення доводиться до відома заявника невідкладно, а за наявності обґрунтованих причин - не пізніше трьох робочих днів з дня його прийняття, шляхом надсилання на його адресу поштою з повідомленням про вручення або надання йому під розписку. Рішення Пенсійного фонду України може бути оскаржене до адміністративного суду. Інформація, яка стала відома посадовим особам територіального органу Фонду / Пенсійного фонду України під час розгляду скарг, обробляється з урахуванням вимог Закону України «Про захист персональних даних».
Отже, аналізуючи наведені норми, в межах спірних правовідносин, суд зазначає, що за результатами розгляду скарги на рішення територіальному органу Фонду, відповідач приймає одне з рішень, передбачених статтею 85 Закону України «Про адміністративну процедуру» у порядку та строки, встановлені цим законом та Постановою Правління Пенсійного фонду України від 13.01.2025 № 21.
Судом встановлено, що за результатами розгляду скарги позивача від 09.06.2025, ПФУ України надав позивачу відповідь листом від 15.09.2025 № 36850-31334/П-03/8-2800/25, водночас такий не є рішенням (адміністративним актом) в розумінні наведених норм. 
Вказане свідчить, що відповідачем не прийнято жодного рішення, чим допущена протиправна бездіяльність.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у спосіб, встановлений судом, шляхом визнання протиправною бездіяльність ПФУ України у прийнятті рішення за результатами розгляду скарги позивача від 09.06.2025 відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру» та зобов`язати ПФУ України повторно розглянути скаргу позивача від 19.06.2025 із врахуванням положень Закону України Про адміністративну процедуру від 17.02.2022 №2073-IX, висновків суду в цьому рішенні та прийняти відповідне рішення.
Щодо посилань позивача на витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат, від 22.11.2024 № 24/с, як на обґрунтування позовних вимог, то суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про адміністративну процедуру» саме адміністративний орган – відповідач зобов`язаний встановлювати обставини, що мають значення для вирішення справи, і за необхідності збирати для цього документи та інші докази з власної ініціативи, у тому числі без залучення особи витребовувати документи та відомості, отримувати погодження та висновки, необхідні для вирішення справи, зокрема витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат, від 22.11.2024 № 24/с про обставини травми ОСОБА_2 , на який посилається позивач у позові.
Отже, ПФУ України, маючи недостатність документів на підтвердження обставин травми ОСОБА_2 , враховуючи конкретні обставини цієї справи, мав витребувати у позивача додаткові документи. Втім, відповідач не реалізував надані йому дискреційні повноваження, не розглянув по суті питання з урахуванням всіх обставин справи та не прийняв мотивованого рішення.
Вказане дозволяє суду прийти до висновку про передчасність посилань позивача на витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат, від 22.11.2024 № 24/с, оскільки він не був досліджений відповідачем та правова оцінка, зазначених у них обставин, також відповідачем не надана.
Отже, позов слід задовольнити частково.
Підстави для відшкодування судового збору відсутні, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору. 
Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у прийнятті рішення за скаргою ОСОБА_1 від 19.06.2025.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 19.06.2025, із врахуванням положень Закону України Про адміністративну процедуру від 17.02.2022 №2073-IX, висновків суду в цьому рішенні, та прийняти відповідне рішення.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. 
Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Відповідач: Пенсійний фонд України вул.Бастіонна, 9,м.Київ,01601 код ЄДРПОУ 00035323.
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул. П`ятницька,83-а, м. Чернігів, 14005, код ЄДРПОУ 21390940. 
Повний текст рішення виготовлено 05 лютого 2026 року.

Суддя І.І. Соломко