ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року 
м. Черкаси

Справа № 712/3584/24		
Провадження № 22-ц/821/2003/25		
категорія: 304070000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Василенко Л. І., 
суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,

учасники справи: 
позивач – Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ»,
відповідачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 вересня 2025 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг, -

в с т а н о в и в :
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2024 року ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» звернулося до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом до  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг.
Позовна заява мотивована тим, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на підставі відповідної ліцензії та рішень Черкаської міської ради № 520 від 24.05.2000 та № 1480 від 31.10.2007 забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси. Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ». 
Оскільки в будинку АДРЕСА_1 встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири.
В квартирі АДРЕСА_2 не встановлено квартирний лічильник теплової енергії, тому згідно п. 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.08.2019 № 830 розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності – пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу, затвердженої Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315.
В квартирі АДРЕСА_2 не встановлено лічильник обліку гарячого водопостачання, тому згідно п. 21 вищевказаних Правил, плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення – з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.
Згідно відповіді Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради № 20600-01-10 від 19.12.2023 за адресою: АДРЕСА_3 , станом на 05.02.2024 зареєстровані  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 18.08.2010 дотепер та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 23.07.2010 дотепер.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку, відповідачі своєчасно та в повному обсязі з липня 2015 року не вносили плату за отримані житлово-комунальні послуги, а також не здійснювали оплату внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.01.2024 складає 24 681,31 грн. 
Фактично, споживаючи вказані вище послуги, відповідачі не надсилали позивачу жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, їх кількості та якості надання, що свідчить про надання позивачем житлово-комунальних послуг належним чином. 
Відповідно до п. п. 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договором, у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. 
З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, якою передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Позивач на суму боргу нарахував інфляційні втрати у сумі 4 850,21 грн та 3 % річних у сумі 1 652,19 грн. На підставі викладеного вище, позивач просив суд задовольнити позовні вимоги та стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надані житлово-комунальні послуги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 квітня 2025 року позовні вимоги задоволено.
02.05.2025 від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про перегляд заочного рішення. 
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.05.2025 заву ОСОБА_2 залишено без задоволення.
29.06.2025 від відповідача ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про перегляд заочного рішення.
Ухвалою Соснівського районного суду від 21.07.2025 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено.
Скасовано заочне рішення від 15.04.2024 за позовом ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Соснівського районного суду Черкаської області від 16 червня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивовано тим, що наявність окремих особових рахунків, по яким кожний наймач сплачує відповідно за встановленими тарифами згідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується наймач як це передбачено пунктом 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572 (в редакції, затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 №45) спростовує позицію позивача про обов`язок відповідачів нести тягар сплати заборгованості по іншому особовому рахунку.
Також вказав, що оскільки належним боржником у правовідносинах із позивачем за вказаний період є власник особового рахунку № НОМЕР_1 , покладення обов`язку з погашення заборгованості на інших зареєстрованих осіб (наймачів – власників інших особових рахунків) суперечить вимогам закону.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
07 жовтня 2025 року ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Апеляційна скарга ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що відповідачі фактично користуються комунальними послугами теплової енергії та гарячої води, зареєстровані й проживають за спірною адресою, а отже є індивідуальними споживачами відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Зазначив, що суд першої інстанції послався на наявність трьох особових рахунків, однак не перевірив порядок розподілу обсягів послуг між споживачами згідно з Методикою розподілу № 315, затвердженою наказом Мінрегіону від 22.11.2018. 
Вказав, що суд першої інстанції мав оцінити реальний споживчий факт (користування), а не лише формальну наявність інших рахунків.

Відзив на апеляційну скаргу 

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.
Згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій 
Судом першої інстанції встановлено, що надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ПАТ «Черкаське хімволокно» ВП «Черкаська ТЕЦ» на підставі відповідної ліцензії та рішень Черкаської міської ради № 520 від 24.05.2000 та № 1480 від 31.10.2007 (а.с. 16, 22).
В будинку АДРЕСА_1 встановлено будинковий лічильник загального обліку теплопостачання. Відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири.
Лічильник обліку гарячого водопостачання в квартирі АДРЕСА_2 відсутній, тому, згідно п. 21 вищевказаних Правил у разі відсутності в квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії, плата за надані послуги справлялася згідно з установленими нормативами (нормами споживання на одну зареєстровану особу).
Згідно відповіді Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради № 20600-01-10 від 19.12.2023 за адресою: АДРЕСА_3 , станом на 05.02.2024 зареєстровані  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 18.08.2010 дотепер та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 23.07.2010 дотепер (а.с. 13 -14).
За адресою будинку по АДРЕСА_3 відкрито о/р № НОМЕР_1 , за яким наявна заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, яка станом на 01.01.2024 становить 24 681,31 (а.с. 9-9 зворотній бік).
Крім того, відповідачам на суму боргу, відповідно до ст. 625 ЦК, нараховані інфляційні втрати в сумі 4 850,21 грн та 3 % річних у сумі 1 652,19 грн, за період з липня 2015 року по грудень 2021 року, у зв`язку із простроченням відповідачами оплати комунальних послуг (а.с. 10 – 12 зворотній бік).
ОСОБА_2 10. 08.2010 видано ордер № 217 від 10.08.2010 на право заселення ліжко-місця площею 6,2 кв. м в кімнаті АДРЕСА_4 (а.с. 157).
ОСОБА_1 16. 07.2010 видано ордер № 172 від 16.07.2010 на право заселення ліжко-місця площею 6,2 кв. м в кімнаті АДРЕСА_4 (а.с. 185).
З відповіді ПАТ «Черкаське хімволокно» від 01.07.2025 вбачається, що особові рахунки№ НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 рахуються за кімнатою АДРЕСА_2 (а.с. 162, 184).

Мотивувальна частина 
Позиція Черкаського апеляційного суду
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог.
Вивчивши матеріали справи за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2ст. 367 ЦПК України).
Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд згідно нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідно до вимог п. 6 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, від 16 вересня 2020 року у справі № 755/10683/17, від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц).
Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються зокрема й на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).
Частиною 1 ст. 19 «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Статтями 20, 21 «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Крім того, згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води передбачені статтями 21 та 22 цього Закону.
Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація, а послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води.
З матеріалів справи вбачається, що надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ».
Оскільки в будинку АДРЕСА_1 встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири.
У період до встановлення будинкового лічильника обліку теплопостачання нарахування за послугу здійснювалися згідно п. п. 40-49 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, а саме у разі відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири та з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища.
В квартирі АДРЕСА_2 не встановлено квартирний лічильник теплової енергії, тому згідно п. 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.08.2019 № 830 розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності – пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу, затвердженої Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315.
Також встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2 не встановлено лічильник обліку гарячого водопостачання, тому згідно п. 21 вищевказаних Правил, плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення – з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з інформаційної довідки Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» № 20600-01-10 від 19.12.2023 за адресою АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 18.08.2010 року дотепер; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 23.07.2010 року дотепер.
Користування кімнатою АДРЕСА_2 здійснюється на підставі ордерів, виданих кожному із відповідачів на ліжко-місце (6,2 кв. м), відповідно, на кожного із відповідачів відкриті особові рахунки: о/р № НОМЕР_2 - ОСОБА_1 , о/р № НОМЕР_3 - ОСОБА_2 .
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що по о/р НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 наявна заборгованість, яка станом 01.01.2024 складає 24 681,31 грн.
У відповіді на відзив від 12.08.2025 позивач дав пояснення, що особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий на ім`я ОСОБА_4 , проте в 2019 році останній помер, доказів на підтвердження даної інформації матеріали справи не містять.
Також, колегія суддів акцентує увагу скаржника, що матеріали справи не містять відомостей про наявність у ОСОБА_4 спадкоємців.
В свою чергу, при розгляді справи в суді першої інстанції відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пояснили, що місцезнаходження ОСОБА_4 їм не відоме та жодних офіційних відомостей про нього вони не мають, а тому вони не мали підстав подати заяву надавачу послуг про відсутність власника особового рахунку № НОМЕР_1 . 
Крім того, пояснили, що відповідачі отримують квитанції по їх особистим рахункам та вносять по ним плату.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції що належним боржником у правовідносинах з позивачем за вказаний період є власник особового рахунку № НОМЕР_1 .
Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Таким чином, оскільки обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог не знайшли підтвердження в ході розгляду справи та позивачем не доведено обов`язку відповідачів у спірних правовідносинах здійснювати оплату по особовому рахунку № НОМЕР_1 , суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є такими, що не підлягають до задоволення.
Інші доводи, наведені представником відповідача в апеляційній скарзі, суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення в апеляційній інстанції, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись ст. ст. 258, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ»– залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 05 вересня 2025 року– залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Текст постанови складено 29 грудня 2025 року.

Головуючий Л. І. Василенко
Судді: О. В. Карпенко

О. М. Новіков