КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/867/2026 
Справа № 357/14956/25 
Головуючий в суді І інстанції Дорошенко С.І.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.

П О С Т А Н О В А
Іменем України

09 лютого 2026 року 
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі головуючого судді Кашперської Т.Ц., за участі секретаря судового засідання Діденка А.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника Друзя Віталія Вікторовича на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2025 року на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 02 вересня 2025 року о 01:08 в м. Біла Церква вул. Гайок, 221 керував транспортним засобом, Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці або у медичному закладі водій категорично відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник Друзь В.В., не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу 12 грудня 2025 року засобами поштового зв`язку, у якій просив скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2025 року, проводити розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його захисника Друзя В.В.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що потягло за собою неповне з`ясування всіх обставин справи.
Пояснював, що згідно доданого до матеріалів справи рапорту поліцейського, транспортний засіб зареєстрований за д.н.з. НОМЕР_2 , а ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 , посада - старший технік, звання - молодший сержант, що судом не бралося до уваги.
Вказував, що як вбачається зі змісту ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується керуванням транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
Щодо військовослужбовців діє спеціальний порядок їх огляду на стан сп`яніння, визначений приписами ст. 266-1 КУпАП.
Зазначив, що військовослужбовець ОСОБА_1 , згідно протоколу, перебував за кермом із ознаками алкогольного сп`яніння, і тому за приписами ч. 3 ст. 266-1 КУпАП міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку ЗСУ, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до порядку, встановленого ч. 2-7 ст. 266-1 КУпАП.
Констатував, що цей установлений законом порядок працівниками поліції не був дотриманий, тому вся процедура огляду, яку застосували до ОСОБА_1 , згідно з категоричними приписами ч. 9 ст. 266-1 КУпАП є недійсною, а її результати недопустимими доказами, оскільки отримані всупереч умовам і порядку, встановлених законом. Застосування цієї процедури починається з моменту встановлення, що особа є військовослужбовцем. З цих мотивів протокол та матеріали складені з істотним порушенням матеріальних і процесуальних норм.
При цьому згода чи незгода військовослужбовця пройти огляд чи його фактичне проходження значення не має, оскільки норма ст. 266-1 КУпАП має імперативний характер, описує випадки і процедуру огляду військовослужбовців (якщо є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях (за кермом, зокрема) і адресована службовим особам, які повинні провести такий огляд з дотриманням визначеної процесуальної форми.
Повідомляв, що поліцейські після зупинки транспортного засобу встановили, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, пересвідчились у відсутності зброї та боєприпасів у багажнику автомобіля, та без жодної фізичної та часової можливості на виявлення підстав, які можуть свідчити на стан алкогольного сп`яніння, передбаченої інструкцією, повідомили про необхідність проведення огляду через прилад Драгер (01:10).
Вважав, що працівники поліції не можуть свавільно звинувачувати будь-яку особу, крім того, військовослужбовця, в тому, що вона перебуває в стані сп`яніння, і таким чином надмірно втручатися в її особисте життя, вимагаючи огляд на стан сп`яніння без попереднього виявлення ознак у встановленому порядку. Звертав увагу на неодноразове зловживання працівниками Білоцерківського батальйону патрульної поліції своїми повноваженнями відносно військовослужбовців за принципом, якщо особа є військовослужбовцем, то повинна перебувати у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Аналогічні ситуації тільки за участі захисника відбуваються у межах Білоцерківського району регулярно, про що свідчать судові справи, у яких суд дійшов висновків про зловживання працівниками поліції своїми повноваженнями, та прийняв рішення про невинуватість військовослужбовців.
Наголошував, що протягом усього відеозапису ОСОБА_1 повідомляє працівникам поліції, що згоден пройти огляд встановленим порядком, який буде проведений військовослужбовцями військової служби правопорядку та просить забезпечити її присутність (01:15, 01:18, 01:22, 01:23, 01:41, 01:43), тобто його поведінка повністю адекватна та відповідає обстановці, в той же час працівники поліції, не знаючи положень КУпАП або вводячи в оману ОСОБА_1 , повідомляють, що це їх виключна компетенція та під час масованого обстрілу м. Біла Церква у період спілкування з останнім схиляють його на відмову від проходження огляду саме працівникам поліції. Таким чином, такі дії поліцейських, за даних обставин, захисник розцінює як провокацію правопорушення. 
Крім того, при спілкуванні між поліцейськими, один із них повідомляє, що ОСОБА_1 повинні займатися ВАІ (військова автомобільна інспекція військової служби правопорядку, підрозділ якої функціонує у АДРЕСА_2 ), який би в повній мірі розібралися у законності перебування у той час військовослужбовця у вказаному службовому автомобілі, а навіть при виявленні ознак сп`яніння у водія, при проведенні огляду у встановленому порядку, змогли ініціювати притягнення командира, який віддав наказ своєму підлеглому виконувати спеціальні завдання у такому стані або крайню необхідність та обставини збереження майна військової частини при загрозі масованої атаки ворогом Київського гарнізону.
Вважав незрозумілим та необґрунтованим, чому судом висловлено думку, що діючий військовослужбовець на службовому автомобілі із технічним паспортом та маршрутним листом, що неодноразово демонструвалося на відеозаписі, у період вищевказаних подій не вважається військовослужбовцем, який виконував обов`язки військової служби.
Вважав, що такі дії поліцейських, за даних обставин, розцінюються як провокація правопорушення, та порушення загальних норм проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, внаслідок чого на учасника бойових дій, який має поранення від виконання бойових завдань, військовослужбовця НОМЕР_4 бригади, яка протягом тривалого часу бере участь у бойових діях на сході країни, притягнули до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та наразили під ризик як свій транспортний засіб, життя і здоров`я, так і транспортний засіб військової частини та військовослужбовця.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та захисник Друзь В.В. не з`явились, від захисника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Підтримав правову позицію, викладену в апеляційній скарзі. 
Відповідно до ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
В зв`язку з вищевикладеним апеляційну скаргу було розглянуто за відсутності зазначених осіб.

Крім того, захисником подано заяву від 07 лютого 2025 року, згідно якої, для підтвердження виконання ОСОБА_1 у день події службових обов`язків ним надається маршрутний лист. 

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Разом із тим, оскільки поважних причин неподання вказаного доказу до суду першої інстанції захисником у заяві не повідомлено, апеляційний суд не вбачає підстав для прийняття та дослідження нових доказів на стадії апеляційного перегляду.

Дослідивши матеріали справи та апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 

За змістом ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція № 1452/735), щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак алкогольного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Дотримання поліцейськими зазначеної процесуальної процедури судом першої інстанції перевірено.

Висновки суду першої інстанції про доведеність факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 440971, в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала,
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого огляд водія ОСОБА_1 не проводився;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд водія ОСОБА_1 не проводився;
- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5626245, згідно якого 02 вересня 2025 року о 01:08 в м. Біла Церква, вул. Гайок 221 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з номерним знаком НОМЕР_2 який не відповідає державному номерному знаку, зазначеному у свідоцтві реєстрації на транспортний засіб, чим порушив п. 2.9 «в» ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, накладено штраф у розмірі 1190 грн.; 
- рапортом поліцейського від 02 вересня 2025 року, згідно якого, під час несення служби в складі напрямку Вулкан 0752 о 01:08 по вул. Гайок біля буд. 221 в м. Біла Церква було зупинено транспортний засіб Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який є діючим військовослужбовцем в/ч НОМЕР_5 , посада - старший технік, звання - молодший сержант. В ході спілкування у водія було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився у встановленому законодавством порядку. На водія ОСОБА_1 було складено протокол серії ЕПР1 440971 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Посвідчення водія не вилучалось, тимчасового дозволу не видавалося, винесено постанову серії ЕНА 5626245 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Транспортний засіб не евакуювався, оскільки був припаркований без порушень ПДР та не заважав проїзду іншим учасникам дорожнього руху. Подія фіксувалася на нагрудну бодікамеру Моторола 477055, 477938, автовідеореєстратор 70маі;
- оптичними дисками із відеозаписами від 02 вересня 2025 року, на яких зафіксовано подію, у зв`язку з якою відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 статті 130 КУпАП та постанову серії ЕПР1 № 440971, які були переглянуті і досліджені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі у лікаря нарколога, і зазначене підтверджується переглянутим відеозаписом події, зробленим за допомогою нагрудної камери поліцейського, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи.

Як встановлено судом першої інстанції з дослідженого відеозапису, працівниками поліції було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , який повідомив, що їде додому, що є військовослужбовцем. Під час спілкування, перевірки документів та огляду транспортного засобу, працівники поліції запитують у ОСОБА_1 , чи вживав він спиртні напої, на що останній повідомив, що спиртні напої не вживав. Працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що підозрюють його в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, називають ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, запропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що останній повідомив, що він військовий, що без ВСП проходити огляд не буде, що має чорні номерні знаки, які знаходилися в багажнику автомобіля. Працівники поліції роз`яснили, що військовослужбовці проходять огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на загальних умовах, що ВСП участь не приймає і на виклики по ст. 130 КУпАП не приїжджають. Працівники поліції зателефонували черговому ВСП з приводу даної події, нащо черговий повідомив, що представники ВСП на адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП не виїжджають (01:16:55). ОСОБА_1 категорично повідомив, що без представників ВСП проходити огляд на визначення сп`яніння відмовляється, що буде проходити огляд на стан сп`яніння лише в присутності ВСП. Працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що ВСП не виїжджає, та запропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у найближчому медичному закладі, на що останній повідомив, що без ВСП відмовляється проходити огляд. Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 , що за відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Працівники поліції знову роз`яснили ОСОБА_1 , що вони неодноразово спілкувалися з ВСП і їм повідомили, що ВСП на правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП не виїжджають та повторно запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану сп`яніння, на що останній повідомив, що без ВСП огляд проходити не буде (01:20, 01:22). Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (01:23) та повідомили, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 відмовився називати посаду та своє звання як військовослужбовця. Працівники поліції зателефонували у ВСП, надали слухавку ОСОБА_1 , останній спілкувався з представником ВСП, представник ВСП повідомляє, що не виїжджають на дані виклики, що приїдуть і заберуть автомобіль у ОСОБА_1 (01:47). ОСОБА_1 відмовлявся надавати документи на транспортний засіб, потім надав. ОСОБА_1 просив працівників поліції, щоб вони складали протокол про адміністративне правопорушення на нього, як на цивільного, а не як на військового. Працівники поліції склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яким останній відмовився знайомитися, повідомив працівникам поліції, щоб протокол йому направили поштою.

В судовому засіданні досліджено надані представником ОСОБА_1 адвокатом Друзь В.В. копію військового квитка, копію посвідчення УБД , лист начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Доводи апеляційної скарги, що працівники поліції без жодної фізичної та часової можливості на виявлення підстав, які можуть свідчити на стан алкогольного сп`яніння, передбаченої інструкцією, повідомили ОСОБА_1 про необхідність проведення огляду через прилад Драгер, і що працівники поліції не можуть свавільно звинувачувати будь-яку особу в тому, що вона перебуває в стані сп`яніння, і таким чином надмірно втручатися в її особисте життя, вимагаючи огляд на стан сп`яніння без попереднього виявлення ознак у встановленому порядку, є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом.

Апеляційний суд звертає увагу, що положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, не встановлено, яким конкретно чином і за який проміжок часу такі ознаки мають виявлятися працівником поліції у водія.

Доводи апеляційної скарги про те, що всупереч статті 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , як військовослужбовця, мав проводитися посадовою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, а не працівниками патрульної поліції, тому він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП, а протокол та матеріали складені з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, є безпідставними.

Так, об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах.

Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.

У статті 15 КУпАП передбачено особливості адміністративної відповідальності військовослужбовців та інших осіб, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів, за вчинення адміністративних правопорушень.

Так, відповідно до частини 1 статті 15 КУпАП військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

За змістом статті 266-1 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Керування військовослужбовцем транспортним засобом на дорогах загального користування з ознаками сп`яніння до таких підстав не належить.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Судом встановлено, що 02 вересня 2025 року о 01:08 хв. в м. Біла Церква, вул. Гайок 221, водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_2 , яке не відповідало зазначеному державному номерному знаку в реєстраційному документі на транспортний засіб, а саме НОМЕР_1 , поза межами території будь-якої військової частини. Також ОСОБА_1 не надав відповідних документів про те, що на час зупинки автомобіля під його керуванням він виконував обов`язки військової служби, а натомість повідомив, що їде додому.

Судом першої інстанції правомірно враховано, що знаходження в багажному відділенні автомобіля номерних знаків чорного кольору не свідчить про виконання ОСОБА_1 обов`язків військової служби. Також дана обставина не підтверджує того, що автомобіль належить військовій частині і відповідно ОСОБА_1 є водієм цієї військової частини. Також з протоколу про адміністративне правопорушення суд встановив, що автомобіль Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (автомобільний знак не на чорному фоні) належить ТОВ «Ейвенс Україна».

Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Збройних Сил України або інших військових формувань, не додано належних та допустимих доказів про те, що вказаний автомобіль у встановленому порядку був закріплений (облікований) за відповідною військовою частиною і про те, що 02 вересня 2025 року ОСОБА_1 , керуючи вказаним автомобілем, як водій, виконував обов`язки військової служби, відтак у даному випадку протокол про адміністративне правопорушення мали право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Даний порядок визначає процедуру огляду водіїв, в той же час положення статті 266-1 КУпАП передбачають порядок огляду військовослужбовців, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, а перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях. 

При цьому статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому при проведенні огляду військовослужбовця водія таку процедуру проводить поліція, у випадку проведення огляду військовослужбовця пішохода такий огляд проводить військова служба правопорядку. Таким чином, під час процедури огляду на стан сп`яніння водія представники військової служби правопорядку не повинні запрошуватись.

Судом першої інстанції враховано, що як вбачається з переглянутих в судовому засіданні відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, працівники поліції телефонували ВСП, ОСОБА_1 спілкувався з представником ВСП, які повідомили йому, що не виїжджають на правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 як діючий військовослужбовець на службовому автомобілі із технічним паспортом та маршрутним листом, що неодноразово демонструвалося на відеозаписі, вважається військовослужбовцем, який виконував обов`язки військової служби.

Не підтверджується жодними доказами у справі та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що дії поліцейських, за даних обставин, захисник розцінює як провокацію правопорушення.

Доводи захисника про неодноразове зловживання працівниками Білоцерківського батальйону патрульної поліції своїми повноваженнями відносно військовослужбовців в межах даної справи під час її апеляційного перегляду не підтверджені та відхиляються апеляційним судом.

Отже, суд першої інстанції вірно визнав встановленим, що сукупність наданих доказів підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі, що підтверджує порушення ним п.2.5 ПДР.

Докази, наявні в матеріалах справи, узгоджуються між собою, у суду першої інстанції не було підстав вважати їх неналежними або недопустимими.
З наявної у справі сукупності доказів вбачається, що ОСОБА_1 як особа, яка керувала транспортним засобом та у якої працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, дійсно відмовився на вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння, і вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності та на законних підставах наклав на нього стягнення, належним чином мотивувавши своє рішення.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що працівники поліції під час масованого обстрілу м. Біла Церква притягнули до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , наразивши на небезпеку його життя і здоров`я, а також транспортний засіб, апеляційний суд враховує, що масований обстріл не був підставою відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно відеозапису, обстріл розпочався після факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та після того, як працівники поліції почали складати протокол про адміністративне правопорушення, в зв`язку з чим такі доводи захисника є безпідставними. 

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

При цьому апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Апеляційний суд враховує, що апеляційна скарга не містить доводів щодо міри відповідальності, призначеної судом першої інстанції, та щодо обставин, які могли бути не враховані судом при накладенні стягнення.

Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події, при винесення постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

За таких обставин постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим суд залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Друзя Віталія Вікторовича залишити без задоволення.
Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає

Суддя Кашперська Т.Ц.