ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/10356/25 Справа № 175/6276/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Васюченко О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.
за участю секретаря Марченко С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю “Реван”, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів оренди, виселення, відшкодування майнової та моральної шкоди,
- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Окунєв Ігор Сергійович,
на ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2025 року про закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
19.05.2025 року до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Реван", ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів оренди, виселення, відшкодування майнової та моральної шкоди.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ
Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2025 року провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Реван", ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів оренди, виселення, відшкодування майнової та моральної шкоди закрито.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
19.09.2025 року від ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Окунєв Ігор Сергійович надійшла апеляційна скарга, в якій ставиться вимога про скасування ухвали Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2025 року та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обгрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що спір у даній справі, що був ініційований фізичними особами, виник із цивільних правовідносин власності, її розгляд не проводиться за правилами іншого виду судочинства, а тому даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
29.10.2025 року від Товариства з обмеженою відповідальністю “Реван” надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд, відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2025 року, а дану ухвалу залишити в силі. 

СУДОВІ ВИКЛИКИ
Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.214-217).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Відповідач ОСОБА_3 , згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстрована як фізична особа-підприємець з 28.11.2019, види діяльності: надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний), тобто на момент укладання спірного договору відповідач діяв як фізична особа - підприємець.
Відповідач ОСОБА_4 , згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстрована як фізична особа-підприємець з 14.01.2020, види діяльності: надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний), тобто на момент укладання спірного договору відповідач діяв як фізична особа - підприємець.
Виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову, а також суб`єктивного складу сторін договору витікає, що дану позовну заяву не можна розглядати за правилами цивільного судочинства, а слід розглядати за правилами господарського судочинства, оскільки предметом спору є договори оренди нежитлового приміщення, укладені між юридичною особою та фізичними особами підприємцями (ТОВ "Реван" та ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 ). Тобто існує спір щодо правочину, сторонами якого є юридична особа та ФОП, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, згідно з наведеними вище приписами Господарського процесуального кодексу України.
З огляду на наведене вбачається, що дану позовну заяву не можна розглядати за правилами цивільного судочинства, а слід розглядати за правилами господарського судочинства.

Крім того, оспорюванні договори укладені між відповідачами як суб`єктами господарювання та в ході проведення ними господарської діяльності.
Враховуючи наведене спір у цій справі із зазначеними позовними вимогами цілком підпадає під юрисдикцію господарських судів.

Таким чином, закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції дійшов до висновку, що зазначений спір має розглядатись саме у порядку господарського судочинства.

З таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

Предметна та суб`єктна юрисдикція загальних судів визначена § 1 Глави 2 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України.
За змістом пункту 1 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.
Відповідно до положень частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.
За статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями. Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги спростовуються тим, що в даному випадку існує спір щодо правочину, сторонами якого є юридична особа та ФОП, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Крім того, оспорюванні договори укладені між відповідачами як суб`єктами господарювання та в ході проведення ними господарської діяльності.

А тому даний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При таких обставинах апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.
Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Прийнята судом ухвала відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для її скасування за доводами апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Окунєв Ігор Сергійович залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлено 23.12.2025 року.

Судді: