ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2025 р.  м. Київ Справа № 911/1246/25 

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108
Господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Костюк А.С., розглянув матеріали справи 
за позовом Білоцерківської міської ради
09100, Київська область, місто Біла Церква, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 15, код ЄДРПОУ 26376300
до Фізичної особи – підприємця Максай Альони Анатоліївни
АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 
про стягнення безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою
за участі представників сторін:
позивача: Шпак І.І., повноваження підтверджені за паспортом громадянина України та Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців;
відповідача: Телющенко П.П., повноваження підтверджені за посвідченням адвоката України №7082/10 від 19.10.2018 та ордером серія АІ №1850844 від 25.05.2025;

Обставини справи:
До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. №468/25 від 07.04.2025) Білоцерківської міської ради до Фізичної особи – підприємця Максай Альони Анатоліївни про стягнення безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою.
Судом встановлено, що позовна заява і додані до неї документи відповідають вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України.
Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 911/1246/25 за правилами загального позовного провадження, проведення підготовчого засідання суду призначено на 13.05.2025 о 14:40.
У підсистемі ЄСІТС “Електронний суд” від відповідача надійшло клопотання (вх.№5720/25 від 29.04.2025) про ознайомлення з матеріалами справи.
У підсистемі ЄСІТС “Електронний суд” від відповідача надійшов відзив (вх.№6426/25 від 13.05.2025) на позовну заяву разом із клопотанням про поновлення відповідачу строку на подання відзиву.
У підготовче засідання 13.05.2025 з`явились представник позивача та представник відповідача.
Відповідно до частини 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Зважаючи на предмет та підстави позову, необхідність визначення остаточного кола обставин, що підлягають встановленню у справі з метою виконання завдань підготовчого провадження, відповідно до частини 1 статті 177, частини 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про витребування у відповідача копії технічого паспорту на нерухоме майно, що розташоване на спірній земельній ділянці у строк до 29.05.2025 для визначення обставин фактичного користування відповідачем спірною земельною ділянкою.
Також у підготовчому засіданні 13.05.2025 судом розглянуто клопотання відповідача щодо поновлення строку на подання відзиву.
Відповідно до частини 8 статті 165 Господарськго процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.04.2025 про відкриття провадження у справі встановлено відповідачу строк подання відзиву на позов - 15 днів з дня отримання даної ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримав ухвалу суду 25.04.2025.
Відтак, останнім днем строку для подання відзиву на позовну заяву є 12.05.2025 і відповідач цей строк не порушив.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 183 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках, коли питання, визначені частиною 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.
З метою надання сторонам можливості для повної реалізації своїх процесуальних прав та неможливістю вчинення всіх дій, визначених частиною 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відкладення підготовчого засідання та продовження строку підготовчого провадження у справі.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.05.2025 витребувано у відповідача копію технічого паспорту на нерухоме майно, що розташоване на спірній земельній ділянці у строк, продовжено позивачу строк для надання відповіді на відзив, продовжено строк підготовчого провадження у справі №911/1246/25 на 30 днів, відкладено підготовче засідання у справі №911/1246/25 до 24.06.2025 о 14:20.
У підсистемі ЄСІТС “Електронний суд” від відповідача надійшло клопотання (вх.№6726/25 від 19.05.2025) про долучення доказів.
У підсистемі ЄСІТС “Електронний суд” від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№7335/25 від 28.05.2024).
У підготовче засідання 24.06.2025 з`явились представник позивача та представник відповідача.
У судовому засідання 24.06.2025 представник відповідача заявив усні заперечення щодо приєднання доказів до матеріалів справи, які надані позивачем разом з відповіддю на відзив, що обґрунтовує порушенням позивачем строку на подання доказів, що встановлений законом, оскільки позивач має подати усі наявні у нього докази разом з позовною заявою.
Представник позивача висловив свою позицію, заперечив щодо задоволення клопотання відповідача та неприєднання доказів до матеріалів справи.
За результатом розгляду усного клопотання представника відповідача про неприйняття судом доказів, які подані позивачем разом з відповіддю на відзив, з урахуванням усних пояснень представника позивача, суд постановив ухвалу, із занесенням до протоколу судового засідання, в порядку частини 8 статті 80, статті 161 Господарського процесуального кодексу України про відмову у задоволенні такого клопотання та про долучення доказів, які надані разом з відповіддю на відзив, суд керується тим, що докази стосуються тих обставин, які були заперечені відповідачем у відзиві, а, отже, на момент подачі позову до суду, позивач не міг знати, що такі обставини потребують доказування, а також тим, що докази подані разом із заявою позивача по суті справи, що належним чином подана стороною, у встановлений судом строк.
У судовому засіданні 24.06.2025 представник відповідача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для підготовки ним заяви про відвід судді з огляду на її упередженість, у зв`язку із постановленням ухвали про відмову в усному клопотанні представника відповідача про незалучення доказів, що подані позивачем разом із відповіддю на відзив у зв`язку з порушенням строку подання таких доказів, що встановлений законом (не разом з позовною заявою).
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 183 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках, коли питання, визначені частиною 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.
У зв`язку із необхідністю надання відповідачу можливості реалізувати процесуальне право на заявлення відводу судді, з метою надання сторонам можливості для повної реалізації своїх процесуальних прав та неможливістю вчинення всіх дій, визначених частиною 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України, до розгляду відповідного відводу судді, суд дійшов висновку про відкладення підготовчого засідання.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.06.2025 відкладено підготовче засідання у справі №911/1246/25 на 12.08.2025 о 14:40.
Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшла заява про відвід судді (вх. №6/25 від 17.07.2025).
Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.07.2025 відвід судді Господарського суду Київської області Саванчук С.О. від розгляду справи №911/1246/25, що заявлений відповідачем у справі - Фізичною особою – підприємцем Максай Альоною Анатоліївною, визнаний необґрунтованим, передано заяву відповідача у справі - Фізичної особи – підприємця Максай Альони Анатоліївни (вх. №6/25 від 17.07.2025) про відвід судді Саванчук С.О. від розгляду справи №911/1246/25 до відділу автоматизованого документообігу Господарського суду Київської області для визначення складу суду для вирішення питання про відвід.
Відповідно до статей 6, 32 Господарського процесуального кодексу України зазначену заяву про відвід судді у справі № 911/1246/25 передано для розгляду судді Карпечкіну Т.П.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.07.2025 відмовлено у задоволенні заяви відповідача - Фізичної особи-підприємця Максай Альони Анатоліївни (вх. №6/25 від 17.07.2025) про відвід судді Господарського суду Київської області Саванчук С.О. від розгляду справи №911/1246/25.
У підсистемі ЄСІТС “Електронний суд” від відповідача надійшло клопотання (вх.№1056/25 від 11.08.2025) про визнання доказів недопустимими.
У підготовче засідання 12.08.2025 з`явились представник позивача та представник відповідача.
У судовому засіданні 12.08.2025 за результатом розгляду клопотання відповідача про визнання доказів недопустими (вх.№11056/2025 від 11.08.2025), суд, із занесенням до протоколу судового засідання, постановив ухвалу про відмову у задоволенні цього клопотання у зв`язку із невідповідністю підстав, якими воно обґрунтоване, вимогам статті 77 Господарського процесуального кодексу України, а саме того, що вказані докази долучені до матеріалів справи судом, ухвалою суду, відтак, вони отримані без порушення закону.
Також у підготовчому засіданні 12.08.2025 судом, відповідно до пункту 15 частини 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України встановлено порядок з`ясування обставин та дослідження доказів при розгляді справи по суті, вчинено інші дії, передбачені частиною 2 статті 182 цього Кодексу, відповідно до обставин справи, у суду відсутні підстави для відкладення підготовчого засідання або оголошення у ньому перерви, сторонами не вказано про бажання реалізувати будь-які процесуальні права на цій стадії процесу, не заявлено клопотань про відкладення підготовчого засідання.
Згідно з частинами 2, 5 статті 185 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.08.2025 закрито підготовче провадження у справі № 911/1246/25, призначено справу № 911/1246/25 до розгляду по суті на 23.09.2025 о 16:00. 
У судове засідання 23.09.2025 з`явились представник позивача та представник відповідача.
Відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України суд оголосив перерву у судовому засіданні до 28.10.2025 о 14:40.
У судове засідання 28.10.2025 з`явились представник позивача та представник відповідача.
У судовому засіданні 28.10.2025 проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.
За результатами дослідження матеріалів справи, всебічного і повного з`ясування всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об`єктивної оцінки доказів, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
встановив:

Згідно з витягом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку Білоцерківській міській раді належить земельна ділянка з кадастровим номером 3210300000:05:002:0010.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на праві власності відповідачу належить комплекс нежитлової будівлі літ. «А», «Б», «В», «Г», «Д», «Е», «К» за адресою Київська область, місто Біла Церква, вулиця Томилівська, будинок 72а. 
05 січня 2022 року до Білоцерківської міської ради надійшла заява №15.1-07/20 від Максай Альони Анатоліївни про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості, за адресою: Київська область, місто Біла Церква, вулиця Томилівська, 72а.
Білоцерківською міською радою прийняте рішення від 26.09.2024 №6340-61-VIII "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості громадянці Максай Альоні Анатоліївні".
Білоцерківська міська рада направила лист в Головне управління Державної податкової служби у Київській області №615/01-07 від 12.02.2025 про надання інформації про те, що за земельну ділянку комунальної власності площею 0,6178 га, кадастровий номер 3210300000:05:002:0010, цільове призначення – для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, за адресою: АДРЕСА_2 до Головного управлення Державної податкової служби Київської області податкові декларації з земельного податку та орендної плати за період з 01.01.2022 по 31.12.2024 не надавались. 
Відповідно до листа управління фінансів Білоцерківської міської ради надано інформацію, що від Фізичної особи-підприємця Максай Альони Анатоліївни до бюджету Білоцерківської міської територіальної громади коштів орендної плати з фізичних осіб, земельного податку з фізичних осіб та інших надходжень за період з 01.01.2022 по 31.12.2024 не надходило.
Позивач стверджує, що Фізична особа – підприємець Максай Альона Анатоліївна як фактичний користувач земельної ділянки, без законної правової підстави, за рахунок власника цієї земельної ділянки, зберігла у себе кошти, які мала сплатити за користування нею, відтак, зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України. 
Згідно з розрахунку позивача, розмір безпідставно збережених коштів за користування вказаною земельною ділянкою за відсутності укладеного договору оренди землі за період з 01.01.2022 по 31.12.2024 становить 531113,26 грн.
Враховуючи вищевикладені обставини, позивач звернувся з цим позовом до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.
Відповідач проти позову заперечує, вважає його необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.
Відповідач зазначає, що з метою оформлення права оренди земельної ділянки він 05.01.2022 звернувся до позивача із заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості за адресою: вулиця Томилівська, 72А.
Позивачем 26.09.2024 прийнято рішення №6340-61-VII "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості громадянці Максай Альоні Анатоліївні", вказаним рішенням було відмовлено відповідачу у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки.
Відповідач зазначає, що поведінка позивача є суперечливою, оскільки спочатку позивач відмовляє відповідачу в задоволенні в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, а потім звертається до суду з позовом про стягнення безпідставно збережених коштів. 
Фізична особа – підприємець Максай Альона Анатоліївна вказує, що наразі в межах земельної ділянки з кадастровим номером 3210300000:05:002:0010 користується частиною земельної ділянки під її нерухомим майном за відсутності у неї належним чином оформленого і зареєстрованого права оренди на цю земельну ділянку. 
Саме по собі розташування на земельній ділянці з кадастровим номером 3210300000:05:002:0010 належного відповідачу на праві власності об`єкта нерухомого майна не свідчить про фактичне користування відповідачем всією земельною ділянкою. 
Оскільки у спірних правовідносинах мова йде про стягнення з відповідача безпідставно збереженої нею суми орендної плати, яку вона мала би сплачувати за фактичне користування земельною ділянкою з кадастровим номером 3210300000:05:002:0010, то площа земельної ділянки, яку фактично використовує відповідач, має визначальне значення для розрахунку такої суми.
Відповідач вважає, що позивач має підтвердити належними та допустимими доказами розмір земельної ділянки, якою фактично користується особа, до якої подано позов органом місцевого самоврядування про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою, зокрема, актом обстеження земельної ділянки з доданими до нього фото матеріалами, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки, тобто, позивачем не доведене фактичне користування відповідачем земельною ділянкою саме в розмірі 0,6187 га.
Також відповідач вказує, що позивачем не надані до позову докази встановлення відповідним органом місцевого самоврядування ставки земельного податку в той період, за який проведений розрахунок позовних вимог. 
Отже, враховуючи те, що позивач не довів належними та допустимими доказами свої позовні вимоги, такі вимоги задоволенню не підлягають. 
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з такого.
Предметом спору у справі №911/1246/25 є правовідносини між сторонами щодо користування Максай Альоною Анатоліївною земельною ділянкою з кадастровим номером 3210300000:05:002:0010 у період з 01.01.2022 по 31.12.2024, при цьому, відповідач у процесі розгляду справи підтвердив, що нерухомість, яка розташована на спірній земельній ділянці, використовується для ведення підприємницької діяльності Фізичною особою – підприємцем Максай Альоною Анатоліївною.
Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (статті 13, 74 Господарського процесуального кодексу України).
Суд констатує, що в період, за який позивачем здійснене нарахування заявленої до стягнення суми (01.01.2022 по 31.12.2024), договірні відносини між сторонами спору були відсутні, що не заперечується сторонами спору.
Встановлена вище відсутність між сторонами договірних правовідносин означає, що між ними щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3210300000:05:002:0010 площею 0,6178 га виникли бездоговірні правовідносини. Такі відносини регулюються, в тому числі, статтями 1212 1214 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. В даному разі, названі умови наявні, отже, між сторонами склалися кондикційні правовідносини.
Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (статті 14 Конституції України).
Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Відповідач не є власником або постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього як землекористувача, є орендна плата (статті 14.1.72 Податкового кодексу України).
Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (статті 14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України).
Таким чином, набувач земельної ділянки, за відсутності укладеного договору оренди, фактично зберігає кошти, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою у визначеному чинним законодавством розмірі, тим самим збільшуючи вартість власного майна, а власник землі (потерпілий) втрачає належне йому майно (кошти від орендної плати у розмірі визначеному законом).
Судом встановлено, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 3210300000:05:002:0010 згідно з витягом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку належить Білоцерківській міській раді.
На земельній ділянці знаходиться нерухоме майно: комплекс нежитлової будівлі літ. «А», «Б», «В», «Г», «Д», «Е», «К» за адресою Київська область, місто Біла Церква, вулиця Томилівська, будинок 72а, яке згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на праві власності належить ОСОБА_1 .
Як вбачається з положень статті 120 Земельного кодексу України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.
Водночас, за змістом статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Доказів на підтвердження того факту, що у спірний період між позивачем та відповідачем діяв договір оренди з приводу передачі відповідачу у строкове платне володіння і користування земельної ділянки для обслуговування нерухомого майна відповідача до матеріалів справи не надано, про що зазначено вище.
Відтак, суд визнає правомірними твердження позивача, що у період з 01.01.2022 по 31.12.2024 відповідач використовував земельну ділянку під належним йому нерухомим майном за відсутності відповідного договору оренди з Білоцерківською міською радою.
Отже, між позивачем та відповідачем відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України виникли кондикційні правовідносини, в силу яких відповідач зобов`язана повернути повивачеві кошти, які збережені нею в результаті несплати орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою, яка належить позивачеві.
Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є саме нормативна грошова оцінка земель, а її зміна є підставою для перегляду розміру орендної плати, який, в будь-якому разі, не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 Податкового кодексу України.
Відповідно до частини другої статті 20 та частини третьої статті 23 Закону України «Про оцінку земель» дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
При цьому, наявність між сторонами позадоговірних кондикційних правовідносин не є підставою для незастосування при визначенні розміру несплаченої відповідачем орендної плати за земельну ділянку як безпідставно збережених грошових коштів затвердженої у встановленому законом порядку нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки.
Так, розмір недоотриманих місцевим бюджетом доходів у вигляді орендної плати, яка підлягала сплаті відповідачем за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2024 року визначений позивачем за розрахунком, виходячи з нормативних грошових оцінок земельної ділянки у відповідні періоди: 6876036,97 грн, 7907277,78 грн, 11772348,59 грн та 13185030,42 грн, правильність яких підтверджується наявними у матеріалах справи витягами з технічної документації про нормативну оцінку замельної ділянки від 27.01.2022 № 5984, від 04.02.2023 № НВ-3200161862023, від 03.02.2025 № НВ-9923499012025.
Нарахування за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2024 року безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою становить: за 2022 рік – 137520,72 грн, за 2023 рік – 158145,58 грн, за 2024 рік - 235446,96 грн.
Відповідачем не надано жодних документів на підтвердження особливих умов використання земельної ділянки, при цьому, спірна земельна ділянка сформована як об`єкт цивільних прав з визначенням відповідних площі, меж та із внесенням інформації про неї до Державного земельного кадастру, що відповідно до статті 79-1 Земельного кодексу України підлягає врахуванню судом для встановлення зазначених обставин, натомість, встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням згідно з цією ж статтею може бути враховане судом виключно після внесення відповідних змін до відомостей про межі земельних ділянок до Державного земельного кадастру, за наявності спору між сторонами щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням, він має бути вирішений окремо та, з огляду на предмет, підстави позову, а також процесуальний статус власника землі та власника об`єкту нерухомості - не підлягає вирішенню в цій справі.
За таких підстав, суд погоджується з методом визначення позивачем розміру позовних вимог, оскільки він ґрунтується на нормах Земельного кодексу України, Податкового кодексу України, рішення Білоцерківської міської ради від 26.05.2023 №3913-40-VIII «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок в межах території Білоцерківської міської територіальної громади».
На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку про те, що між сторонами відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України виникли кондикційні правовідносини в силу яких відповідач зобов`язаний повернути повивачеві кошти, які збережені нею в результаті несплати орендної плати у визначеному законодавством розмірі за фактичне користування земельною ділянкою, яка належить позивачу. Сума коштів у вигляді орендної плати збереженої без достатніх правових підстав позивачем розрахована правильно та становить: за 2022 рік – 137520,72 грн, за 2023 рік – 158145,58 грн, 2024 рік - 235446,96 грн, всього у загальному розмірі 531113,26 грн.
Суд наголошує, що незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем плати за користування земельною ділянкою у визначеному розмірі, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під категорію виправдане очікування, що є загальновизнаною, в тому числі, в практиці Європейського суду з прав людини. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 531113,26 грн заявлені позивачем правомірно.
Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, Суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність у справі достатніх правових та фактичних підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 531113,26 грн.
Інші доводи та докази оцінені судом у сукупності з вищевикладеними та не наводяться у рішенні суду, позаяк не спростовують вказаних у рішенні висновків суду та не покладені судом в його основу.
Розподіл судових витрат.
Згідно із статтею 129 Господарського процесуально кодексу України, у разі задоволення позову, судовий збір підлягає покладенню на відповідача.
Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
вирішив:
1. Позов (вх. №468/25 від 07.04.2025) Білоцерківської міської ради до Фізичної особи – підприємця Максай Альони Анатоліївни про стягнення безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою задовольнити повністю.
2. Стягнути з Фізичної особи – підприємця Максай Альони Анатоліївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь територіальної громади, в особі Білоцерківської міської ради (09100, Київська область, місто Біла Церква, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 15, код ЄДРПОУ 26376300) безпідставно збережені кошти за фактичне використання земельної ділянки у розмірі – 531113,26 грн (п`ятсот тридцять одна тисяча сто тридцять гривень двадцять шість копійок), за такими реквізитами: отримувач коштів – ГУК у Київській обл./Білоцерків.міс/24062200, код ЄДРПОУ – 37955989, рахунок отримувача UA218999980314070611000010776, МФО- 899998, банк отримувача: Казначейство України ЕАП; код класифікації доходів бюджету: 24062200.
3. Стягнути з Фізичної особи – підприємця Максай Альони Анатоліївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Білоцерківської міської ради Київської області (09100, Київська область, місто Біла Церква, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 15, код ЄДРПОУ 26376300) судовий збір в розмірі 7966,69 грн (сім тисяч дев`ятсот шістдесят шість гривень шістдесят дев`ять копійок), за такими реквізитами: отримувач – Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради; код ЄДРПОУ – 04055009: рахунок отримувача – р/р UA058201720344210021000034523; МФО – 820172 в Державній казначейській службі України. 
4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне рішення суду складено 11.02.2026.  

Суддя С.О. Саванчук