ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
Справа № 362/4274/25 
Провадження № 2-а/362/5/26 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"15" січня 2026 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Медведєва К.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-
в с т а н о в и в:
Суть спору. Процедура.
ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції з вимогою: скасувати постанову серії ЕНА № 4646851 від 03.05.2025 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення позивачем адміністративного правопорушення за частиною першою статті 126 КУпАП.
Підставами позову є те, що суб`єкт владних повноважень не надав доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Постанова винесена з неіснуючим місцем скоєння правопорушення. 
Також позивач зазначив, що він 03.05.2025 з 06 години ранку до 06 години 04.05.2025 перебував в селі Саливонки по вул Незалежності (колишня Леніна), 72, на робочому місця в Селянсько-фермерському господарстві «Алла», де працює охоронцем. Тому факт керування позивачем вищевказаним транспортним засобом у зазначений в оскаржуваній постанові день та час, як і факт зупинки позивача працівниками поліції виключені.
Суд ухвалою від 16.06.2025 відкрив провадження у справі й ухвалив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач подав відзив на позов, у якому проти задоволення позову заперечив та наполягає на правомірності оспорюваної постанови, стверджуючи про наявність у діянні позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 126 КУпАП, і дотримання з боку відповідача процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення. 
Також відповідач послався на наявність відеозапису, який підтверджує правомірність дій особи, яка склала оскаржувану постанову. Стосовно неіснуючої адреси постановлення оскаржуваної постанови, відповідач зазначив, що мали місце описка у вигляді зайвої цифри «4» в номері будинку яка продублювалася при тактильному контакті з екраном планшета. 
Крім того, відповідач заперечує твердження позивача, що особу позивача було встановлено по наданому посвідченню водія, оскільки на відеозаписі зафіксовано, що після того як водій назвав своє прізвище ім`я та по батькові, його дані були внесені через службовий планшет до Інформаційного Порталу Національної Поліції, де і отримано дані про наявність у позивача посвідчення водія, його серія і номер, які і було відображено в оскаржуваній постанові.
Встановлені судом фактичні обставини справи.
03.05.2025 поліцейським 2 взоду 2 роти 1 батальйону ППП в міста Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП старшим лейтенантом поліції Панченком П.О. винесено постанову серія ЕНА №4646851 (оскаржувана постанова), якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП, і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень. 
У постанові констатовано, що позивач 03.05.2025 о 22:25 в с. Саливонки, вул. Жовтнева 44 керував транспортним засобом та на вимогу поліцейського не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб чим порушив п. 2.1 Правил дорожнього руху. 
В постанові зазначено місце розгляду справи: Київська обл., Білоцерківський район, вул. Жовтнева 44. 
Також в постанові зазначено, що до неї додаються відео з бодікамер Моторола 477871, 477042 та відео з реєстратора 70 mаі. Водій від підпису відмовився
Згідно направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ОСОБА_1 03.05.2025 о 23 год. 04 хв. направлено на відповідний огляд.
Позивач надав суду копію свого паспорту, згідно якого позивач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .
Згідно довідки старости Саливонківсько-Новоселицького старостинського округу Білоцерківського району Київської області Гребінківської селищної ради від 16.05.2025 № 70/03-10-11 в селі Саливонки будинку під номером 44 по вулиці Національної Єдності (до перейменування Жовтня) не має.
Згідно наказу Селянського (фермерського) господарства «Алла» від 12.04.2024 № 1-К ОСОБА_1 прийнятий на роботу за сумісництвом на посаду охоронця. Відповідно до копії графіку чергування на травень 2025, ОСОБА_1 мав чергувати 03.05.2025.
Відповідно до відеозаписів наданих відповідачем і досліджених судом працівник поліції слідував було зупинено транспортний засіб, який водій
У судовому засіданні було досліджено відеозаписи події, що відображені на електронному диску, долученому до матеріалів справи, та надані через Електронний суд, де зафіксовано рух поліцейського автомобіля та подача працівниками поліції звукового сигналу про зупинку. Водій на такі сигнали не реагує. Надалі зафіксовано як поліцейські наздоганяють автомобіль у момент, коли з-за керма автомобіля Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_1 , виходить позивач та зачиняє автомобіль. 
Поліцейський представився, повідомив причину зупинки та висунув вимогу згідно Закону України «Про дорожній рух» та п. 2.4., 2.1. ПДР України пред`явити посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, на що водій повідомив, що у нього їх немає. При спілкуванні з поліцейськими водій зазначив своє прізвище ім`я та по батькові, після чого ці дані поліцейський вніс до службового планшету і з`ясував особу позивача.
На повторне запитання від поліцейського чи має позивач взагалі посвідчення водія, останній зазначив, що в службовому планшеті у поліцейського є вся інформація, не пред`явивши запитуваний документ.
Після чого на повторну вимогу працівника поліції згідно п. 2.4. ПДР України пред`явити посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, позивач почав стверджувати, що не керував транспортним засобом та поліцейські його не зупиняли.
Після цього поліцейським було оголошено про початок розгляду справи, згідно чинного законодавства ознайомлює з його правами, передбачені статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України. Після чого запитали у водія чи бажає останній скористуватись своїми правами, на що останній відмовився.
Розглянувши справу поліцейський виніс постанову, якою постановив визнати винним позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. 
Від отримання копії та ознайомлення з постановою позивач відмовився (годинник на записі 22 год. 59 хв.).
Незгода позивача з указаною постановою та твердження останнього про порушення його прав цією постановою зумовили звернення до суду з позовом, що розглядається.
Нормативно правове регулювання. 
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».
За правилами пунктів 8, 11 частини першої статті 23 цього ж Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до частин першої, другої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164 4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.
Частинами першою, третьою статті 254 КУпАП обумовлено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.
За приписами частин першої-четвертої статті 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238), частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.
Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Статтею 280 КУпАП установлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом частин першої-третьої статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. 
Вищенаведеним законодавчим приписам кореспондують норми Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395 (надалі - Інструкція), яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.
Так, відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.
Процедуру розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху детально регламентовано розділом ІІІ Інструкції, відповідно до пунктів 1 - 2 якого справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до абзацу другого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, зокрема, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, встановлена статтею 126 КУпАП, за приписами частини першої якої керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Мотиви суду.
За змістом статті 254 КУпАП, частина перша якої що містить гіпотезу про факт вчинення адміністративного правопорушення та диспозицію необхідності фіксації вчиненого правопорушення протоколом, у своїй частині третій встановлює виняток із загального правила, згідно з яким протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.
Отже, законодавець, з метою спростити та скоротити в часі розгляд деяких справ про адміністративні правопорушення, встановив виняток із диспозиції статті 254 КУпАП. Однак, спрощений розгляд справ за відповідними статтями не зменшує їх суспільну небезпечність і не встановлює жодних привілеїв у порівнянні з іншими статями КУпАП, складання протоколу в яких є обов`язковою процедурою.
Системний аналіз приписів статей 222 і 258 КУпАП у контексті змісту спірних правовідносин дає підстави для висновку про те, що у випадку виявлення ознак адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 126 КУпАП, складення протоколу про адміністративне правопорушення не вимагається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення (за наявності відповідних підстав) виноситься безпосередньо на місці вчинення правопорушення посадовою особою органу (підрозділу) Національної поліції.
Таким чином, не заслуговують на увагу зауваження позивача щодо неможливості перевірки наявності у водія полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поза межами процедур складання протоколу щодо порушення правил дорожнього руху чи оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди з таких підстав.
Імперативні приписи абзацу другого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» і пункту 21.3 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язують осіб, що керують транспортними засобами, мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Виключення з цього правила встановлені у пункті 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
З указаним законодавчо визначеним обов`язком водіїв корелюються встановлені пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» та статтею 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повноваження органів Національної поліції щодо перевірки дотримання правил дорожнього руху, в тому числі в аспекті наявності у водія відповідного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Отже, аргументи позивача є безпідставними.
Посилання позивача на те, що помилково вказаний невірний номер вулиці, а саме вул. Національної Єдності «44» (попередня назва вул. «Жовтнева»), де помилково вказана зайва цифра 4, то суд приймає пояснення відповідача, надані у відзиві на позовну заяву, що зайва цифра 4 продублювалася при тактильному контакті поліцейського з екраном планшета, що є технічною опискою та не впливає на суть вчиненого адміністративного правопорушення та не спростовує факт допущення правопорушення позивачем.
Також суд відхиляє твердження позивача , що його особу було встановлено саме по наданому посвідченню водія, оскільки з відеозапису вбачається, що після того як позивач назвав своє прізвище ім`я та по батькові, поліцейський з`ясував дані водія за допомогою планшету через програмне забезпечення останнього, і самі такі дані знайшли своє відображення в оскаржуваній постанові. Тому вказівка на реквізити посвідчення водія і інші дані позивача в оскаржувані постанові не спростовують факту непред`явлення позивачем поліцейському посвідчення водія 
Керування транспортним засобом та набуття статусу учасника дорожнього руху є передумовою для виникнення у особи, яка керує транспортним засобом, низки обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства, адже, діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів чинним законодавством України визначена джерелом підвищеної небезпеки та підлягає підвищеному контролю з боку держави.
За таких обставин, користуючись правом та реалізуючи бажання керувати транспортним засобом, позивач одночасно прийняв на себе і обов`язок неухильно підкорятися вимогам нормативно-правових актів України, визначених для водіїв транспортних засобів, в тому числі на вимогу працівників поліції проходити медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
За викладених обставин суд констатує наявність у діянні позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП, правомірність притягнення його до відповідальності згідно з оспорюванню постановою та, відповідно, відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
У силу статті 139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.
Під час розгляду справи суд взяв до уваги постанову Верховного Суду від 21 листопада 2019 року у справі № 522/22180/16-а.
Керуючись статтями 2, 6, 139, 244-246, 286 КАС України, суд
у х в а л и в :
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його ухвалення. 

Суддя Медведєв К.В.